Obsahy(1)
V okolí nejvyšších himálajských průsmyků se drsný, neohrožený Džalan a jeho banda živí přepadáváním nic netušících pocestných. Řídí se svými vlastními zákony cti a svůj lup si rozdělují rovným dílem. Ze zajetých kolejí je vytrhne až příjezd krásné tajuplné Ušny. Když se Ušna záhadně objeví po přepadení karavany poutníků, přilne k Džalanovi s tvrzením, že se objevoval v jejích snech a odmítá ho opustit. Ušna cítí neklid ostatních mužů a nabídne pomoc v jejich úsilí s podmínkou, že se nebudou ptát, proč a jak je schopná dovést je k úspěchu. V následujícím čase vede Ušna gang ke strašným činům a získá si tak úctu mužů a obdiv Džalana, který se do této tajuplné ženy vášnivě zamiluje. S rostoucím úspěchem nabývá na intenzitě i láska mezi Džalanem a Ušnou, až se tím oba uzavřou do svého vlastního světa. Už nevěnují pozornost svému okolí a svými činy zacházejí až příliš daleko, od krádeží materiálních věcí po zahrávání si s věcmi, se kterými si zahrávat není radno; s kradením energie, štěstí a dokonce i s uměním levitace. Překračují hranice nadpřirozena. Svět této dvojice a jejích zvláštních činů dosáhne k policejnímu úředníkovi Jetimu, který se za nimi pustí se třemi najatými lovci. Ve zmatku pronásledování se Džalan a Ušna nakrátko rozdělí, což vede oba k šoku a zoufalství. Po ztrátě štěstí, bohatství a přátel se přesto tato osudová dvojice opět šťastně shledá. Jejich vášeň zachází dál než kdy jindy, slibují si, že se nikdy znovu nerozdělí, i když by to znamenalo obelstít osud či smrtelnost. Ale život vždy přináší překvapení. (cuneus)
(více)Recenze (21)
Připomnělo mi to takový mix mezi Fontánou, Chaotickou Annou a dejme tomu Atlasem mraků. Jeden příběh odehrávající se na dvou místech a v jiném čase, vyniká sice opravdu krásnou formální stránkou, ale podle mě mu na síle ubírá přílišná doslovnost, která výše zmíněným snímkům chybí. Pravdou ale je, že to možná jako někdo, komu všechny ty mystické záležitosti a reinkarnace zas tak moc neříkají, prostě neumím jen náležitě ocenit. ()
Bože můj, tak silný a zajímavý námět, který se odehrává v překrásných přírodních scenériích prosycených klidem a oni to dokázali naprosto znehodnotit zpracováním. Ano, je to skutečně působivé a vše doplňuje moc krásná podkresová hudba. Je to až magické a snové, přitom smutné a tragické. To jsou dozajista velké klady a moc filmů se tímto uvnitřněným pojetím pochlubit nemůže. Žel ty zápory zde převládají. Vyprávění není dotažené a ucelené, jen jakoby kousky a trhanice, z kterých si skládáme celý příběh. Chybí tomu silnější emoce, myšlenky a ponaučení. Propracování postav a dějových linií je ledabylé, často se nedočkáme odpovědí. Možná je to i tím, že jsem viděl kratší verzi, která byla nešetrně sestříhána. Vše se zbytečně vleče, což ničí tu vnitřní reakci diváka, který díky tomu z příběhu vypadává, toť můj názor. Druhá část, která se odehrává v současném Japonsku je už naprosto zbytečná. Ač uznávám, že konec byl vydařený a měl smysl. Ovšem mě osobně celá druhá část pokazila tu první, ke které jsem měl také své výhrady, ale byla jasně zajímavější a silnějí. Chápu, že pro ten pocit hledání, bloudění životem a světem, následnému shledání se a dovršení tragédie (a viděno i z druhého konce - návratu do rovnováhy), to smysl mělo, ale kdyby to bylo zakomponováno již v minulosti (s výrazně předělanou zápletkou), velmi rád bych ten skok v čase oželel. Jsem potěšen, že zde byl uveden citát od skutečného tibetského velmistra Milarepy, a ne od dnes tolik protěžovaného a pop-ulárního Dalajlámy. Inspirace přišla z díla Alexandry David-Néelové, což mě potěšilo podruhé. Kdo tyto významné osobnosti zná, tak ví. Kdo ne, tak ať dle libosti pátrá. Škoda, dvakráte škoda za hrubě nevyužitý potencionál, mohl to být vskutku vyjimečný zážitek. Takto nemohu jinak, než jen za tři hvězdy. ()
Dosť veľké sklamanie. Chýba tomumuto filmu vzrušenie, iskra, prevedenie je veľmi neatraktívne. Takmer dve hodiny pozeráte na bandu otrhancov v špinavých handrách a na koňoch ako sa brodia vodou, pieskom, kamením, horami a neviem ešte čím. Záhada tohto filmu je taká záhadná, že som ju nezachytila a výsledok filmu nič neosvetlil. Alebo tomu možno nerozumiem, lebo je tak veľmi mýtické a duchovné. Mylène Jampanoï, čínsko francúzska miešanka ma vôbec nenadchla, nemá pekný pohľad a určite ju nemám rada, sa vo filme stretla s exmanželom MIlindom Somanom a asi sa nerozišli v dobrom, lebo to medzi nimi ale vôbec neiskrilo, žiadna vášeň na úrovni nad priepasťami vekov, stretnú sa po skoro 200 rokoch a rozdajú si to v práznom vlaku. Dosť blbá predstava.... ()
Podobně jako v předchozí Samsaře se i zde Nalin Pan vrací k tématu koloběhu životů a karmické stopě, s níž se každý z nás rodíme na tento svět. Ale Údolí květin narozdíl od osobitě pojaté Samsary už sklouzává k poněkud vyumělkované nevěrohodnosti a ztrácí tak pojetí znázornění skutečných životních témat, která se týkají našich běžných životů a vnitřního cítění. Možná filmu také uškodilo zjevné "osekání" - v našich končinách se totiž objevila jen zkrácená asi 115minutová verze, zatímco existuje i 150minutová nesestřihaná podoba filmu, kterou bych taky rád někdy viděl. ()
No tak tohle byla lahůdka. Romantické mysteriozní drama z prostředí himálájských hor o lásce, nesmrtelnosti a o běhu života jako takového. Nádherné záběry tvoří společně s hudbou parádní celek. Příběh o lásce je obvyklý (nezájem, zamilovanost, ztráta, láska), ale transformovaný do 200 let času, himalájí a Tokia působí jako něco úplně nového. Pokud bude šance někde film shlédnout, mohu jen doporučit. Ko konci už děj trochu skřípe a sem tam se objevují nedotažené záběry, ale to jsou jen malé vady na tomhle uměleckém díle. PS - film rozhodné nemá 120 minut jak se zde píše ale minimálně o 40 více. PS2 - ne nechápe, ale nedotáhnuté. A ví o čem mluví... ()
Galerie (21)
Photo © Diaphana Films
![Údolí květů - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/421/160421674_08a908.jpg)
Zajímavosti (1)
- Valley of Flowers je indický národní park, zapsaný v UNESCO. Leží v indickém státě Uttarakhand, hraničí s Nepálem a Tibetem. Název pochází od britského horolezce Franka S. Smithe, který v roce 1931 omylem do údolí zabloudil. (Jirka_Šč)
Reklama