Scénář:
Satoru NišizonoKamera:
Naoki KitamuraHrají:
Daisuke Sakaguči, Jutaka Koizumi, Jui Makino, Hidejuki Tanaka, Mijuki Sawaširo, Nobuhiko Okamoto, Júdži Ueda, Čafúrin, Eidži Takemoto, Majumi Šó, Kózó Šioja (více)Epizody(24)
-
Project ni jókoso! (E01)
-
Creator ni jókoso! (E02)
-
Bišódžo ni jókoso! (E03)
-
Šin sekai ni jókoso! (E04)
-
Counseling ni jókoso! (E05)
-
Classroom ni jókoso! (E06)
-
Moratorium ni jókoso! (E07)
-
Čúkagai ni jókoso! (E08)
-
Nacu no hi ni jókoso! (E09)
-
Dark side ni jókoso! (E10)
-
Inbó ni jókoso! (E11)
-
Ofukai ni jókoso! (E12)
-
Tengoku ni jókoso! (E13)
-
Real ni jókoso! (E14)
-
Fantasy ni jókoso! (E15)
-
Game over ni jókoso! (E16)
-
Happiness ni jókoso! (E17)
-
No future ni jókoso! (E18)
-
Aoi tori ni jókoso! (E19)
-
Fuju no hi ni jókoso! (E20)
-
Reset no jókoso! (E21)
-
Kamisama ni jókoso! (E22)
-
Misaki ni jókoso! (E23)
-
N.H.K. ni jókoso! (E24)
Obsahy(1)
Sato má problém: je mu dvaadvacet, z vysoké školy ho vyhodili a je nezaměstnaný. A navíc je to hikikomori; dobrovolně si totiž zvolil vězení mezi čtyřmi stěnami svého pronajatého bytu, jeho životní náklady hradí rodiče, přes den spí, ven vychází jen v noci na nákup a zbytek času tráví sledováním televize, hraním počítačových her a stahováním porna. Po dvou letech života v naprostém odloučení od okolního světa si začne klást otázku, kdo za jeho stav může, a dojde k názoru, že se stal obětí spiknutí zlé organizace jménem NHK. Dostat se z jejích osidel mu mohou pomoci pouze soused Yamazaki, který v osamění svého pokoje tvoří nejlepší erotickou počítačovou hru všech dob, a neznámé děvče trpící spasitelským komplexem, které se neznámo proč rozhodlo Satoa před jeho osudem společenského odpadlíka zachránit. (kiddo)
(více)Recenze (34)
O existujúcom probléme hikikomori som vedel, nečakal som však, že z toho bude také kvalitné anime. Z NHK ni Youkoso! je cítiť reálny život. Toto anime sa nesnaží nikoho uchlácholiť a ukázať nejaké zahmlené videnie života. Jednotlivé situácie môžu byť nadnesené, ale ja tým myslím pohľad na život ako celok. Každý predsa zažíva problémy a väčšinou keď prídu problémy tak prídu naraz, aby sa nikto nedokázal nadýchnuť a aby to človeka úplne zlomilo. Tatsuhiro Satou ako hlavný "zápecník", "hikikomori" mi liezol svojim chovaním totálne na nervy, ale mal som ho zároveň rád. Takéto spojenie sa len tak nevidí, aby niekto mal z jedného človeka dva protichodné pocity. Satou sa choval vo veľa situáciách až príliš pasívne aj keď si mohol nechať pomôcť, aj keď niečo cítil. Pochopil som však, že to je jeho osobnosť. Veľká chyba u muža a cesta do pekla je keď si prestane veriť. Sebadôvera je u muža to najdôležitejšie. Satou trpí veľkým množstvom problémov a vonkajší svet ho ubíja. Takáto postava ako hlavný hrdina sa len tak nevidí a preto ma to veľmi zaujalo a bavilo. Misaki mi vôbec nevadila a po rozuzlení, ktoré je v podstate až v poslednej epizóde som nakoniec pochopil celé jej chovanie. Misaki potrebuje Satoua a Satou potrebuje Misaki, žijú vlastne v symbióze. Táto symbióza teda nie je nezištné chovanie Misaki, ale Misaki aj Satou sa navzájom potrebujú. Pozor na Hitomi Kashiwa, ktorá je Senpai (žiak vyššieho ročníka) Satoua. Prečo pozor? Len chcem aby ste správne pochopili čo sa stane v 22 epizóde. Chovanie postáv teda divák pochopí až keď sa do nich skúsi vžiť a predstaviť si danú situáciu čo by robil on keby trpí. Pozorne vnímajte hlavný odkaz, ktorý je v anime a to prečo vlastne hikikomori existuje. Určite existuje aj inde ako v Japonsku, ale tam najviac z dôvodu, že sa na mladých ľudí veľmi tlačí aby dosahovali vysoké výkony. Hlavný odkaz teda zrejme hovorí, že sme všetci konkurenti, nikto len tak niekomu nepomôže a potrebujeme mať na očiach niekoho, kto je na tom horšie ako my. Hovoríte si, príliš tvrdý odkaz? Súhlasím, ale niekedy nemá ďaleko od pravdy. Treba sa pozrieť realite priamo do tváre ako sa snaží aj toto anime a darí sa mu to výborne. Koniec je veľmi napínavý a musím povedať, že po ňom som zostal nervózny (z komentáru neviete ako sa to skončilo). Páčil sa mi aj prvý ending. Toto anime som pozrel skoro celé za jeden deň (okrem prvého dielu). ()
(SPOILERY) Prvé epizódy nastavili atmosféru, ktorá pokračuje väčšinu seriálu. Tu a tam sa objavia filozofické myšlienky na lepšie pochopenie stavu mysle deprimovaních ľudí a niekoľko pokusov pomôcť zmierniť hikikomori stav a prehovoriť do duše, ale väčšinou nič z toho, a skončilo to stále tým, že za všetko môžu iní. Aspoň že odhovára od samovraždy, čo je veľké plus. Nabáda na metódu, ako dostať hikikomori von - vyhladovaním :D Anime je veľmi orientované na mužské publikum, nepatrím medzi cieľové publikum (perverzáci, nezrelí chlapci so sklonmi k agresií, incels, nevďační závisláci), čiže na viac než polovicu seriálu sa nedalo pozerať, nevedela som sa s postavami stotožniť či vôbec sympatizovať s nesympatickými postavami. Ale epizódy o MLM zdvihli hodnotenie, nie preto, žeby som sa s tým stotožňovala, ale pre zmenu tento problém dobre znázornili, z obidvoch strán. O hikikomori som si pôvodne myslela, že môžno trpia nejakou traumou alebo že sú na nich kladené veľké očakávania, veľký tlak, ale podľa tohto anime sú hikikomori len leniví, rozmaznaní, nechcú dospieť a majú sklony k závislosti. Ironické, že tí, ktorí by mali pádny dôvod byť hikikomori sú tí, ktorí sa starali o hikikomori. ()
Ještě nikdy jsem nad svým hodnocením tolik neváhal, jako zde. Během sledování jsem se někdy smál, někdy jsem byl smutný, někdy jsem musel přemýšlet nad okolním světem a jindy zase nad sebou. Dokonce byly chvíle, kdy jsem dělal všechny tyto činnosti současně. Pokusů o psychologický výtvor jsem viděl už několik, ale nikdy nebyly podány zábavnější formou a dost jsem se u nich nudil. Tady jsem se zaujetím sledoval každou scénu. Čím je pro mě seriál odlišný od ostatní produkce, je především očekávání dalších scén. Obvykle jsem zvědavý, jak vše dopadne a těším se na budoucí vývoj. Tady jsem po celou dobu v budoucnosti viděl spíš jen čerň. Každopádně jde o příjemně originální příběh, který každého určitě i něčemu novému naučí, a snad se podobných seriálů dočkáme i v budoucnu. ()
Dezilúzia. Volania o pomoc, ktoré uprostred hučiaceho davu nikto nepočuje. Krôčik po krôčiku sa človek posúva smerom von zo svojho bytu do hypermoderných megapolí, pričom riešením a výsledkom je len ďalšia dezilúzia - fatalistické zmierenie sa so spôsobom života, ktorému sa človek zúfalo snažil vyhnúť a ktorým celý život pohŕdal. Poznanie, že nech robíme čo chceme, môžeme byť nanajvýš normálni. Môžeme mať vzťah, ktorý nás očividne neuspokojuje, prácu na farme, ktorá nás frustruje, niekoho slabšieho, na kom si budujeme sebavedomie. Celý film je vlastne o budovaní si vnútorných formálnych stavidiel brániacich svetu v deštrukcii a umožňujúcich zaradenie sa do spoločnosti. Vo vnútri však naďalej zostáva to isté prázdno a zmar. Len akési znesiteľnejšie, pretože normálnosť nás vsádza medzi ľudí, pomocou ktorých dokážeme tomuto svetu i prázdnu vzdorovať a zakúšať pocity zdieľania a lásky. Táto zdanlivá samozrejmosť je pre niekoho záležitosťou celoživotného snaženia. Japonci tu tak v rozpore s celou modernou európskou tradíciou (a najmä so Sartrom) hovoria: "Peklo si ty sám, nie tí druhí." Na tejto ceste má Sató pri sebe dvoch anjelov. Jedného "zlého", ktorý mu najviac rozumie a pritom sa ho neustále snaží odlákať preč od ostatných (samotársky konšpirátorský literárny klub, samovražedná skupina, milostný pomer v hoteli), a druhého dobrého, ktorý mu aj napriek krutým slovám a istej účelovosti vzťahu pomáha zaradiť sa do sveta navôkol - prestať byť "čoklom z kanála", milovať druhých a tým pádom aj sám seba. Aj preto Misaki a Megumi, pri všetkých tých svojich traumách a úderoch osudu, stále stáli na vlastných nohách - ony koniec-koncov boli schopné lásky. Možnosťou tu tak nie je len vyhladovanie a tvrdé slová, ale aj istá nádej, vzor, láska a pomoc blížnemu v situácii, v ktorej to ten najviac potrebuje. A pritom to pre mňa stále zostáva zvláštne... Kde zostalo to jadro, tá plnosť niekde vo vnútri ľudskej bytosti? Azda je aj tá len "kapitalistickým importom". ()
VýtečNé psychologické drama dotýkající se problémů moderní společnosti jako sociální izolace, závislost na počítačových Hrách, pyramidový marKeting apod. Na povrchu často přecHází v Komedii, ale v jádru se jedná o temnější a místy dost depresivní seriál. Ač jsou všechNy postavy tak trochu (nebo i Hodně) lúzři, všechny jsou svým způsobem sympaticKé a i přes mírnou přehnanost svých povah uvěřitelné. Všem se Naštěstí podaří alespoň trocHu poprat se svou životní situací, takže celKové vyznění seriálu není úplně negativní. Po skvělém začátku mi přišlo, že v prostředNí části příběH trochu stagnuje, ale konec naštěstí nezKlamal. Snažil jsem se zlé společnosti NHK a jejímu spiknutí nepodlehnout, ale nepodařilo se a nemůžu jinak, než dát plné hodnocení. ()
Galerie (31)
Photo © Chiba TV
![NHK ni jókoso! - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/036/678/36678597_4baa86.jpg)
Zajímavosti (1)
- Seriál vznikl na zakladě novely „Welcome to the N.H.K.“, v originálním názvu „N・H・Kにようこそ!“ od Tatsuhiko Takimota z roku 2002. (-Victor-)
Reklama