Režie:
Rainer Werner FassbinderScénář:
Tom StoppardKamera:
Michael BallhausHudba:
Peer RabenHrají:
Dirk Bogarde, Andréa Ferréol, Klaus Löwitsch, Volker Spengler, Peter Kern, Y Sa Lo, Gottfried John, Hark Bohm, Bernhard Wicki, Adrian Hoven, Ingrid Caven (více)Obsahy(1)
Temné období hospodářské krize 30. let v Německu je všude okolo. Kdysi bohatého ruského emigranta Hermanna pomalu ale jistě opouští duševní zdraví, stejně jako upadá jeho továrna. Zároveň okolo něj vyvěrá na povrch zlo nacismu. Útěkem se mu nakonec stane dokonalý zločin. Režisér Fassbinder předkládá alegorickou hru plnou symbolů a detailů o ztrátě morálky a právních hodnot, jež se přímo odráží na určitých osobnostech. (raffspIn)
(více)Recenze (9)
Film Zoufalství je stylizovaně estetickou poezií niterného zániku. Vladimir Vladimirovič Nabokov parodoval Dostojevského na vlastní německé zkušenosti, a Rainer Werner Fassbinder si nedokázal nechat uniknout ironické poznámky k německé minulosti třetí říše. Estetická choreografie si ochočila pohyby pro potřeby uspořádání prostoru, počínající schizofrenie mysli proměňuje realitu v odlišné dimenze bytí a umožňuje tím vícenásobné emoční prožitky. Pečlivě sestavené v poetické bloky, jemně dráždí dvojznačností dualismu a subjektivním postupem času. Hlavním prostředkem sarkastické hříčky je Hermann Hermann (příjemný Dirk Bogarde), ruský emigrant židovského původu a majitel čokoládové továrny uprostřed hysterického záchvatu celosvětové hospodářské krize. Smrt se má stát vykoupením z osobních a finančních úzkostí a dokonalá vražda je ta, kterou spáchá sama oběť. Přání uniknout deformuje optiku a otevírá netušené možnosti. Hlavní ženskou postavou je Lydia Hermann (zajímavá Andréa Ferréol), Hermannova manželka ruského původu v neustálém rozechvění základních pudů života. Éros je v jejím případě silnější Thanata a život má stálou frivolní vlhkost bezstarostné smyslnosti. Významnou postavou je Ardalion (příjemný Volker Spengler), Lydiin bratranec, souznějící s její sexuální náruživostí. Přehlíživost malíře nedokáže sice reflektovat přítomnost doby, přesto se dočká svého úspěchu. Důležitou postavou je Felix Weber (příjemný Klaus Löwitsch), "dvojník" Hermanna. Nezaměstnanost je v každé době hospodářské krize noční můrou a štědrá finanční nabídka je lákavá. Z dalších rolí: agent životního pojištění Orlovius (známý německý režisér Bernhard Wicki), Hermannův vedoucí pracovník čokoládové továrny, sympatizující s novou německou silou, Müller (Peter Kern), Hermannova spolehlivá sekretářka Schmidt (Lilo Pempeit), či vraždu osobní nouze stíhající policejní inspektoři Schelling (Adrian Hoven) a Braun (Roger Fritz). Zoufalství je ironickou rošťárnou, která nectí ani klasiky, ani důstojnost hráze společenské ctihodnosti. Hrátky kolem dokonalé vraždy jsou řízeny poetickou estetikou a tančí svou zatvrzelost únikem z vlastní niterné mizérie do jiného života. Zajímavé to hledání básníkova krásna. ()
V mnoha rovinách znepokojivý a znepokující film i v naší době. Jednou z nich, která mě nejspíš nejvíce zaujala je vztah Hermana a Lydie. Je toho ovšem mnohem víc; záleží na tom, kam až to chce kdo rozkrývat a jakým směrem. Fassbinder má na čsfd mnoho příznivců, je to pratrné ze zasvěcených komentářů. V poslední době mě stále více zajímá soubor jeho sociálních a politických názorů, které jsou v jeho filmech vždy hojně zastoupený. ()
Přestože nenajdeme Fassbindera v titulkách pod standardním "Buch und Regie", film patří k jedněm z jeho lepších, na čemž má zásluhu i skvělá kamera jeho častého spolupracovníka M. Ballhause. Ale ani námět se scénářem nesmí být opomenut, protože děj vyžadující koncentraci (i díky 2 hodinám stopáže) skýtá mnoho překvapení. Příběh sleduje narušeného průmyslníka Hermanna, jehož identita se vinou úzkostí osobního života (cizost vůči zemi kde žije, prázdnota blízkých lidí, jež ho obklopují), neúspěchů v jeho profesním životě (úpadek továrny a konec čokoládově sladkého buržoazního života) i nastupující (čokoládově) hnědé hrozbě začíná rozpadat. Nevědomé rozdvojení osobnosti mu podvědomě slouží k úniku z jeho prázdného vykořeněného já, o kterém si bláhově myslí, že se jej může zbavit na úkor přisvojení si identity (právní i psychologické) někoho jiného. Film ve filmu je pak nápovědou k samotnému motivu filmu. ()
Skvělý film a mimořádný zážitek. Charakteristická je promyšlenost každého detailu, podle Dostojevského zásady "pokud se objeví v první kapitole skoba, na konci románu se na ní někdo musí oběsit". Poměrně obehraný motiv dvojníka je použit inteligentně a pomáhá přesně vygradovat příběh. Vedle Bogardova Hermanna Hermanna je pozoruhodně výstižná postava jeho ruské bělogvardějské manželky Lydie a jejího bratrance Ardaliona. Stejně jako u jiných Fassbinderových filmů se mi chtělo na konci zatleskat. Režisér nejen ví, co chce říci (a jeho vášnivá angažovanost je nesporná), ale ví i jak na to. Výborně! ()
Fasssbinder si to rozehrál opravdu skvěle. Od začátku mě zaujal svým zvláštním způsobem zachycení děje a prostředí. Bogarde je navíc velmi charismatický a všechny ostatní postavy jsou sice v krátkosti, zato velmi trefně vystiženy. Tato kombinace spolu s politickým podtextem a spoustou drobných detailů nastupujícího nacismu by, dotažená do konce, zanechala maximální dojem. S postupem času se bohužel vytrácí, dále pak sledujeme pouze netradiční kriminální příběh. ()
Galerie (51)
Photo © Filmverlag der Autoren
![Zoufalství - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/697/159697293_4f6fa2.jpg)
Reklama