![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/465/465471_492868.jpg)
Obsahy(1)
Slibným začátkem rumunské kinematografie a přitom rumunskou světovou premiérou, po níž následoval trapný pád, byl film Nezávislost Rumunska z roku 1912. Ve své době to byl vůbec nejdelší hraný celovečerní film na světě. Vznikl o tři až čtyři roky dříve než mnohem slavnější (a umělecky daleko kvalitnější) Griffithovy snímky Zrození národa (The Birth of a Nation, 1915) a Intolerance (1916). V původní variantě trval 120 minut, z nichž nám zbyla jen devadesátiminutová verze.
Iniciátory myšlenky natočit tento film byli herci Constantin Nottara, Aristide Demetriade, Vasile Toneanu, Ion Brezeanu, Nicolae Soreanu, Petre Liciu a také mladý Grigore Brezeanu, vedoucí výroby a duše celé akce. Oslovili bohatého mecenáše Leona Popesca, majitele Lyrického divadla v Bukurešti, a těšili se také silné podpoře rumunské vlády a armády. Dostali tak k dispozici veškeré potřebné vybavení (včetně vojenského) a také řadu vojenských poradců. Kamery se dovezly ze zahraničí, byli pozvaní i zahraniční kameramani. Filmový materiál se zpracovával v Paříži.
Premiéra se uskutečnila 2. září 1912 v Eforii, v největším kině v Bukurešti. Přes veškeré nedostatky (mj. příliš teatrální herecké výkony, někdy až směšné chyby vojenských komparzistů, které se režisérovi nedařilo kontrolovat) se snímek setkal u diváků s kladným přijetím.
Film je přesto zajímavý obrovskými rozměry zvolené tematiky, vysokými uměleckými ambicemi, vlasteneckým záměrem, na svou dobu nesmírně profesionálním střihem a také několika inovacemi v oblasti filmové produkce a distribuce. Lze ho proto bezesporu považovat za první krok rumunské kinematografie v oblasti filmového umění.
V roce 2007 natočil režisér Nae Caranfil snímek Nakonec zůstane ticho, který celou událost věrně a podrobně popisuje. - Mircea Dan Duta
(Letní filmová škola)
Recenze (12)
+ hudební doprovod: Bonus & Plugnplay (37. Letní filmová škola v Uherském Hradišti) ()
Jeden z vůbec prvních celovečerních filmů historie. Již jen díky tomu jsem ke snímku přistupoval velmi opatrně a s nadhledem. Kamera se téměř nikdy nepohne, o herectví se dá hovořit jen velmi těžko. V počátcích kinematografie se filmaři často uchylovali k historické látce oslavující ten či onen národ. Independenţei României pojednává o tzv. 10. rusko-turecké válce, po jejímž konci (roku 1877) byla vyhlášena nezávislost Rumunska, ještě stvrzena o rok později na Berlínském kongresu. Do filmu jsou rovněž zakomponovány (v úplném závěru) záběry z 35. výročí oslav rumunské nezávislosti, tedy z roku 1912. Jen podotýkám, že jsem zhlédnul zrestaurovanou verzi, kterou ve svém komentáři zmiňuje Véča. ()
Hodnotím pouze 44 minut dlouhou nerestaurovanou verzi. Celkový dojem bych si nejraději doplnila vzpomínkovým filmem na celou událost Nakonec zůstane ticho a ani v nejmenším bych nesrovnávala s Griffithem, ale s podobně ambiciózními filmy menších národních kinematografií, jako byl ještě v roce 1920 Binovcův opus Za svobodu národa u nás. ()
Film Nezávislost Rumunska jako celek působí dojmem Edisonových krátkých filmů z přelomu 19. a 20. století, neuměle pospojovaných k sobě, jako neorganická, suchá hmota ,která jen těžko ve člověku vyvolá nějaké hlubší emoce, zároveň však bojové scény silně připomínají film Zrození národa od D.W.Griffitha. Ovšem je potřeba podotknout,že verze,která se mi dostala do rukou trvá pouhých 40 minut oproti 100 dochovaným minutám z původního dvouhodinového filmu, tak je patrně ona poslepovanost spíše dílem toho, že má verze byla pouze torzem původního díla. Statická kamera, bez detailních záběrů a patetické přehrávání herců, nadšeně zdvíhajících ruce, když byli odváděni do armády. Docela směšně působí na bojištích ranění. Mávají rukama, jako cvičenci Sokola při svém Všesokolském sletu(kužel ale nemají). Většina filmu se skládá ze dvou druhů záběrů. Za 1.záběry tančících veselých lidí,provozujících oblíbený tanec "Kolo, kolo mlýnský" , za 2. vojáci pobíhající zmateně po bojišti, zdánlivě bez cíle. Jediné znamení, podle kterého od sebe šli rozpoznávat vojáci Rumunska od Tureckých byly vlajky obou národů a fezy Turků. Na druhou stranu naprosto mi chybí další srovnání dalšího díla vytvořeného ve stejné době jako tento a v ostatních národních kinematografiích nebyly o moc víc napřed než v Rumunsku. Vzhledem ke svojí délce si zaslouží srovnání s italskými historickými velkofilmy, Nezávislost Rumunska je jeden z vůbec prvních celovečerních filmů. ()
Ako sa píše v obsahu / ktorý akosi nechtiac vykradol moje myšlienky : ( / je až neuveriteľné, že na druhej strane filmového sveta, 3 roky pred Griffithovým ZRODENÍM NÁRODA prišiel snímok podobne rozsiahly a významový. Aj keď sa nedá hovoriť o nejakej filmárskej revolúcii ( kamera je statická a strihová skladba poplatná dobe ), svojou výpravnosťou a veľkoleposťou bojových scén doslova berie dych, teda ak berieme do úvahy rok vzniku filmu. Ešte o rok skôr, neďaleko Rumunska vo veľkej Matke Rusy, ale prišlo dielo DEFENCE OF SEVASTOPOL, ktoré si rovnako zaslúži dať klobúk dole za to, akým spektakulárnym prístupom ( majestátnosť bojových scén a dĺžka filmu ) sa filmári pred vyše 100 rokmi stavali k daným látkam. ()
Som rád, že niekde v Rumunsku sa odhodlali na dlhý vojnový film v časoch kedy diváci nemali možnosť počuť hlas postáv, videli všetko čierne a biele a všetko bolo slabé ohľadom technických vecí. To, čo som mal možnosť vidieť malo však aj nedostatky v réžii, v záberoch kamerou, proste bvola to nuda, ale piesne to aspoň ako tak udržovali. Malo to svoju postupnosť a dej, nebolo to najhoršie, ale čas pracuje proti tomu a nemal som z toho taký zážitok, ako napríklad z iných filmov z tej doby. ()
LFŠ 2011 | Samozřejmě, že se jedná o první celovečerní film vůbec a o zástupce rumunské hrdosti, ale hlavně jde o neuvěřitelě prázdnou záležitost, po technické stránce překonanou i celkem rychle po vzniku. Děj filmu vyzní jako výpisky z hodiny dějepisu a většinou stopáže se přes statickou kameru jenom přelévají masy vojáků, prostřižené mezititulkami stylu "psaní dopisu", "doručení dopisu", "nalodění", "plavba lodí", "vylodění", "konec vylodění". 83 minut ničeho jiného nestačí moc ani na to, abych se chechtal celou dobu, ale vlastně se mi to líbilo. ()
37. LFŠ Hodinu a půl pobíhání vojáků vydávat za film? Ne ne... Páni z Rumunska koukněte na Intoleranci nebo Metropolis, to jsou filmy. Netuším proč nám na filmovce pouští tohle. ()
Independenta Romaniei je film ke kterému chovám obrovský respekt, jedním z důvodů proč, je ten, že se jedná snad o první válečný film vůbec (když opomenu 1 minutové video Battle of mafeking, jenž není film v pravém slova smyslu, ale jakýsi experiment od Thomase A. Edisona). Další důvod je ten, že tento snímek překročil práh mezi krátkometážními a celovečerními filmy. Sice se nejedná o nic co, by mělo nějaký velký a dopodrobna prokreslený příběh, ale stále je to lepší, než ty experimentální píč***ny od Thomase A. Edisona. Je to vlastně celkem paradoxní, že jeden z prvních filmů vůbec, pochází z Rumunska. Dalšími kladnými vlastnostmi filmu jsou odkazy na Rumunskou kulturu a bitevní scény. Je sice problém leckdy rozlišit kdo je Romun a kdo Turek, ale i přesto jsou natočeny celkem zručně a příjemně se na ně dívá. Z pohledu dnešního díváka se jedná o poměrně nudnou podívanou, neboť proč si pouštět dnes již 100 let starý film, když si může pustit akcí napěchované Band of Brothers. Když se ale zamyslím nad tím, že v roce 1912 si mohli o Saving Private Ryan nechat pouze zdát, je ten film docela slušný.... avšak nejlepší časy němého válečného filmu teprve příjdou až s filmy: The Birth of a Nation (1915), Bronenosec Poťomkin (1925), The General (1926), Wings (1927) a Oktyabr (1928). ()
Dlouhý vojenský film, kde často není poznat, na kterou armádu se zrovna díváte. Kamera je zcela statická a před ní běží jedni doleva, za chvilku proběhne druhá skupina doprava a to je celé. Na začátku je poměrně pěkná scéna s kroji a tanci, ale ve výsledku jen pospojované scény bez děje. ()
Válka s Turkem musí bejt řekli si Rumuni a za pomocí Rusů vyhnali Osmanistán ze svého území a roku 1827 vyhlásili Rumunské království. Boji a vzniku tohoto království je věnován tento film. Je třeba říci hned na začátku že v době svého vzniku to musel být neskutečně strhující snímek. K vidění je spousta bitev (zejména Bitvy na Plevně) a oslava národních symbolů rumunských tradic (tanec kola, křest a slavnostní vyvěšení vlajek). Technicky film působí poměrně věrohodně, v určitých scénách (například během přehlídek) jako by divák sledoval historické záběry a ne jen inscenovanou podívanou (navíc v té době filmy obecně lepší jinde o moc nebyly). Bitevní scény s nájezdy osmanských bojovníků na koních jsou chvílemi působivé, chvílemi nechtěně vtipné (jakoby si Turci hráli s Rumuny na honěnou atp...). Některé scény ukazují i tu druhou, drsnější tvář války. Díky scénám zraněných po bitvě či scénám z nemocnice, je tu kladen důraz na to že bez obětí by se to neobešlo. Jako pocta a dobové zobrazení událostí které předcházeli rumunské nezávislosti je to dobré a statut základu rumunské kinematografie a celovečerním filmům obecně tomuto snímku nikdo nevezme . ()
Okázalé gesto, zárodek celovečeráku, průkopnické dílo. To vše si lze s tímto snímkem spojit. Na druhou stranu ale také nuda, nenápaditost, rozmělněnost. Ať tak, nebo tak, nelze Rumunům upřít schopnost býti upřimně hrdými na jejich velké skutky a náležitě je oslavit, viz. tento film. ()
Reklama