Režie:
Miloslav ŠmídmajerScénář:
Miroslav BuberleKamera:
Martin DubaHudba:
Petr MalásekHrají:
Jiří Mádl, Tereza Ramba, Petr Nárožný, Václav Postránecký, Zlata Adamovská, Martin Stránský, Betka Stanková, Jan Skopeček, Václav Vydra nejml., Filip Blažek (více)Obsahy(1)
Co se stane, když si tvrdohlavá princezna Aneta odmítne vzít prince Jeronýma a královskou lest s nepravými čerty prokoukne sám Lucifer? Bude svatba, válka, nebo peklo na zemi? Bude legrace! A spousta falešných i pravých čertů, kteří umí pěkně zkomplikovat život! ... Jako v každé pohádce, ani tady nemůže chybět princezna. Jmenuje se Aneta (T. Voříšková), má svou hlavu – a hlavně se nechce za žádnou cenu vdávat! A už vůbec ne za nešikovného prince Jeronýma (J. Mádl) ze sousední země, kterému byla v dětství zaslíbena výměnou za ochranu rodného království. Jeronýmův otec, král Bedřich (V. Postránecký), ale na sňatku trvá, protože sní o velké říši, a porušení slibu by znamenalo vyhlášení války. Jak tedy princeznu zachránit a úmluvu neporušit? A tak dobrácký Anetin tatínek král Leopold (P. Nárožný) vymyslí geniální lest: že prý se o jeho dceru uchází sám Lucifer (M. Stránský)! Předpokládá, že Jeroným nebude chtít zachraňovat princeznu a Bedřich svatbu zruší. Aby byl jeho plán dokonalý, domluví se s potulnými komedianty, kteří mu v nedalekém polorozpadlém mlýně, kde skutečně prý kdysi přebývali čerti, vybudují „pravé“ peklo. To jen pro případ, kdyby se někdo chtěl přesvědčit, jak je to s tím Luciferem doopravdy. Netuší ovšem, že tím proti sobě popudí samotného vládce pekel Lucifera i jeho temperamentní snoubenku Muribanu (A. Stanková)… (Česká televize)
(více)Videa (3)
Recenze (564)
Jak je u nás již dlouholetým zvykem o štědrovečerním čase, při nastrojeném stromečku, nám ČT1 naděluje klasickou "královskou" pohádku o dobru a zlu. Je to milé a stále žádoucí. I pro mě, který se už dávno nemůže řadit mezi mladší ročníky. V posledních letech mi však ty naše vánoční pohádky (a nejenom ty vánoční) nejsou zcela tak blízké. Oč jde? Nemohu se sžít nějak s dialogy těchto "staromoderních" filmových výtvorů. V dobových pohádkách mi nesedí dialogy, tedy především slova (ale i gesta) princezen, princů, královských otců či matek. Vím, že dnešní mladá generace používá jiné slovní obraty, než by se slušelo na typickou princeznu či prince z dob dávných a minulých, ale podsouvat do dialogů klasické pohádky tohoto druhu mluvu a gesta dnešní mladé generace mi přece jen nepřipadá nejvhodnější. Obzvlášť to bylo znát na roli princezny Anetky. Z toho důvodu nemohu hodnotit tuto pohádku tak, jak bych si opravdu přál, přestože po stránce filmařské, herecké i kostýmů či triků bylo dílo zvládnuto podle mého mínění na výbornou. ()
Místy blbé, občas moc uječené a plné trapného pitvoření, přesto se jedná o stravitelný pohádkový průměr, nikoliv průser. Mádl je princ asi tolik jako já jsem jaderná inženýrka, ale holt je to úlitba puberťákům... a mohlo to s obsazením dopadnout i hůř (takového Kokotka mám ještě "raději" než Mandla). Výhodu téhle pohádky vidím v tom, že kolem mě protekla, aniž by mě nějak výrazněji poznamenala, tak se na ni za pár let budu moct dívat jako poprvé. Jinak už bohužel většinu českých (československých) kvalitních pohádek znám nazpaměť i pozpátku... 55% ()
O něco lepší než poslední Troška, ale že bych se nějak zvlášť bavil, to teda ne. Palec nahoru za odvahu jít částečně proti proudu klasických pohádek a nechat postavy mluvit alespoň trochu normálně (kdyby všichni mluvili jako Mádl, byla by to pecka), za vkusné kostýmy a místy hodně dobrou atmosféru. Ale co měly, sakra, znamenat ty bolestivé přechody od legrandy k vážnosti a naopak, TOTÁLNĚ přehrávající staří bardi Postránecký s Nárožným a impotence v případě vztahu ústřední dvojky? I Troška umí romantiku prodat líp. Tady se hodinu řeší pitomosti jako vyhlášení války, Luciferova svatba a mimózní léčka s divadlem a na budující se vztah dvou princátek zůstává pět minut čistého času. Což je s takovýmhle obsazením vyloženě na facku. Vtipy fungují jen v případě Mádlova Jeronýma, zbytek je buď křečovitý, blbě zahraný nebo vyloženě trapný. Nejlepší je ale stejně Bobííííík. ;) 5/10 P.S. Scenárista Panic je nanic se zlepšuje, ale ještě by měl do tý večerní školy chodit dál. ()
Není to úplně špatný. Je to za poslední roky (řekl bych od Anděla páně) jedna z nejlepších pohádek, resp. možná ta úplně nejlepší (hlavně scéna, kdy Muribana vlítne na Lucifera a z poza zavřenejch dveří jenom lítaj jiskry, to je geniální), ale má to své mouchy. A není jich málo. Jednou velkou mouchou je herecký styl Jirky Mádla. On se v pohádkách vážně hodí spíš na blbý čerty než na prince. Protože to jakým způsobem říká Ježišmarja, nebo tak, na tom je trošku vidět, že se od Snowboarďáků herecky nijak nezlepšil a nikam se neposunul.... A další takovou mouchou je vlastně i Tereza Voříšková, ačkoliv ta ne až v té míře. A nevím proč, ale i Petr Nárožný tady hrál hoooodně mizerně, což bych od něho nečekal. A poslední mouchou budiž to, že se věcio dějí velice nahodile, ale tím myslím o dost nahodileji, než v jiných pohádkách / komediích. Ale jinak to byla docela příjemná pohádka a měla řadu kladů. Například obsazení Martina Stránského, který podle mě potřeboval už dávno aby diváci věděli taky jak vypadá, obsazení Betky Stankové, která je fakt moc krásná (což je sice Terezka taky, ale Betku Staňkovou člověk nevídá zas tak často) a na drsnou čertici se hodí, kladnou roli Miroslava Táborského a v neposlední řadě na poměry českých pohádek příjemně jinou, resp. celkem nabušenou muziku. Konečný výsledek bych viděl někde mezi 60 a 70%, ale spíš se přikláním k té vyšší hranici... ()
Galerie (20)
Zajímavosti (29)
- Některé kostýmy vážily až 7kg. (hippyman)
- Titulní píseň „Co dělá princezna?“ nazpívala Dasha. Hudbu složil Petr Malásek a text napsala Gabriela Osvaldová. (SONY_)
- Záběry ze zámku i z nádvoří zámku krále Leopolda byly natočeny v Arcibiskupském zámku Kroměříž. Záběry ze svatby pochází z Podzámecké zahrady. Obě místa jsou zapsána v listině UNESCO. Ve filmu je i záběr na rotundu v Květné zahradě v Kroměříži, která je rovněž součástí listiny UNESCO. (rublik05)
První dojem: příšerný. Kam se vytratila tradice umně realizovaných českých pohádek? Kde je kouzlo příběhů? Peklo s princeznou dělá čest svému názvu a stává se opravdovým peklem, v němž by měl ovšem narozdíl od princezny skončit jak scénárista, tak režisér. Nefunguje tu zhola nic. Příběh sám je vyveden v opulentních exteriérech i interiérech, utvrzujících obecnou představu o vhodně zvoleném prostředí pro dějovou zápletku, která je ale již od prvních okamžiků nehybná, mrtvá, nevyvíjející se zoufalá nuda. Veškeré dějové zvraty, jsou-li vůbec nějaké, nemají pražádnou souvislost s předchozími událostmi, jsou tedy pouhým sledem více či méně humorných eskalací, vytvářejících mylný dojem filmové akce. Na vrub této scénáristické nemohoucnosti proto nejvíc doplácí romantická zápletka královských potomků, tedy těch, o jejichž přítomnost divák stojí ze všeho nejvíc. Zbytek už se veze. Peklo, snad nejpříšernější jaké se kdy v českých filmových pohádkách vyskytlo, zabydlené primitivními figurkami, za které by se musel stydět snad už i Zdeněk Troška (bez přehánění). Lucifer, omezený, tupý donchuán bez fantazie, se pojednou stává ústředním hybatelem děje, ale protože je okamžitě shozen na jarmareční úroveň už svým příchodem na zem, je stejně trapnou figurkou, jako jeho početný čertovský doprovod. Oba králové jsou potom zosobněním tradičních charakterových vad, ale jak Leopold, tak Bedřich nemají nic z toho, čím byli obdarováni jejich předchůdci z padesátých let. Jsou to prvoplánové šablony, nudné, hloupé, k pláči a ne k smíchu. Podobně katastrofálně dopadají také ostatní, vesměs bezúčelné osoby, zvyšující duševní ochablost celého filmu: komoří, generál, kovář, vodník i celý ansámbl ochotnických herců, jedna piroteskní figurka vedle druhé. Princ s princeznou sázejí na jakousi ahistorickou vizáž, což nemusí nutně znamenat neúspěch, jak lze vypozorovat již v Zemanově Šíleně smutné, ale protože jejich počínání není tím, čím bylo hledání a nacházení Heleny a Václava, tedy romantické sbližování za stejných podmínek, jsou Jeroným s Anetou opuštěnými solitéry, jejichž závěrečná svatba nenachází hlubší smysl. Jeroným o Anetu takřka nebojuje a v podstatě se spoléhá na chatrnou sázku Muribany s Anetou, aniž by o ní měl ovšem sebemenší povědomí. Sem scénárista, snad v domnění zachránit co se dá, dopsal známý motiv ze Zlatovlásky, jen s tím rozdílem, že nyní Jeroným hledá mezi svázanými pytli, ale sám neuhodne nakonec nic. Fyzická i rozumová převaha princezny nad princem je tedy zřejmá a snad by měla i jakous takous šanci na přežití, nebýt té okolo stojící příměsi hlouposti a strojenosti druhých. Pár poznámek k hereckým výkonům: Mádl svou roli vyloženě odflákl, takže jeho princ není princ, ale pitvořící se nekňuba, Voříšková je na tom o poznání líp, ale taky žádná sláva. Nárožný opakuje to, co předváděl už v jiných pohádkách, ale zbytečně se tím shazuje a výsledný efekt nemá daleko k lacinému pitvoření. Postránecký, Adamovská, Skopeček hrají slušný standard, budiž. Forman? To jako fakt?! Zbytek nestojí ani za řeč, protože to, co předvádí např. Alžběta Stanková v roli pekelnice Muribany, to je slušnej úlet. Celkově mi na téhle pohádce vadí její dějová roztříštěnost, základní nekonzistentnost příběhu a postav, dementní stylizace na úkor pohádkovosti a snaha o efektní kýčovitost, vypomáhajíc si vykrádáním jiných pohádkových motivů (viz. např. pekelná třída-Dívka na koštěti). Přirovnávat tedy Peklo s princeznou k nejlepším porevolučním pohádkám je buď výraz naprostého pomatení mysli anebo projevem škodolibé poťouchlosti, což v obou případech nesouvisí s objektivním vnímáním tohoto (ne)pohádkového škváru, za který by měl být scénárista tisíc let po škole. () (méně) (více)