Režie:
Martin Hollý ml.Scénář:
Ivan BukovčanKamera:
Karol KrškaHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Emília Vášáryová, Štefan Kvietik, Ivan Mistrík, Ivan Rajniak, Michal Dočolomanský, Vlado Müller, Slávo Drozd, Alena Skokanová, Július Vašek (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Horský vzduch a k tomu krásná žena, to zamotá hlavu i třem chlapům současně... V nádherné tatranské přírodě žijí přes léto tři přátelé, správci vysokohorské chaty Pirin (Š. Kvietik), Valer (I. Rajniak) a „R“ (I. Mistrík). Z nich největší smysl pro humor má Valer. Ovšem také má největší slabost pro ženy. A rovněž pro pašování různého zboží z Polska. K údivu jeho kamarádů mu prakticky všechno hladce vychází. Jednoho dne však na chatu dorazí Pirinova půvabná manželka Saška (E. Vášáryová). Od té chvíle je přátelství tří nerozlučných mužů vystaveno těžké zkoušce. Takové, která může dokonce skončit tragicky… (Česká televize)
(více)Recenze (204)
Človeka to prostredie proste tak obmäkčí, že by tomu dal najradšej hneď plný počet. Krásna panenská príroda, život v nej, nádherná hudba, výborná kamera a známi slovenskí herci, vytvárajú skvelé zázemie pre film. Problém nastáva u scenára, je to malá komorná dráma o žiarlivosti a hlúpom vyrovnaní sa so situáciou formou samovraždy, lebo inak nevedel chlap dosiahnuť pokoj v duši. Je to také komunistické celé, nie je v tom nič extra ohľadom deja. Samozrejme aj ja musím vyzdvihnúť citát, ktorý znie nejak tak: "Človek môže do hôr zutekať pred ľuďmi, ale neutečie pred sebou." Tak, či tak, je to kvalitný československý film, ktorému treba dať ešte prívlastok slovenský. Po ňom si treba pustiť Pieseň o rodnej zemi alebo ak chcete Najkrajší kút v šírom svete od Gejzu Dusíka a Pavla Braxatorisa, najlepšie ako ju spieva Peter Dvorský a atmosféra je tu. Kiežby sme aj dnes točili aspoň takto zaujímavé filmy. ()
"Když stane se, že kamarád zaváhal nebo zklamal snad a ty bys prostě věděl rád, zda ještě na něj můžeš dát - vezmi ho do hor, uvidíš!" Vysockij to kdysi hezky napsal, M.Hollý ml. na dané téma stejně tak zfilmoval a právě prostředí Vysokých Tater dodává jeho poetickému snímku neodolatelné Genius loci. Motiv přátelství, solidarity a neuchopitelné krásy přírody konfrontován s tím, že když čert nemůže do jisté nadmořské výšky, nastrčí babu. A po čertech pěknou. Slovenský kinematografický klenot, jenž díky úchvatné kameře spíše připomíná něco francouzského.. "Když ale zuby zatíná, vzteká se a přitom šlape dál, nezřítíš se s ním z žádných skal - on by tě nenechal. Až k vrcholům se bude drát, až tam tě bude podpírat, pak vedle něho pevně stůj a vždy mu důvěřuj..." ()
"Člověk může utíkat před lidmi, nikdy však neuteče před sebou…" Dech beroucí scenerie tatranských hor, dech beroucí hudba Zdeňka Lišky a především lidsky silný příběh tří přátel, do jejichž společného života v horách osudově vstoupí jedna krásná žena v podání Emilie Vašáryové. Žena, jež je jako "motýl, kterého se nikdy nepodaří chytit do dlaní". Tato skutečnosti je příčinou žárlivosti, která má nakonec dvojnásobně tragické důsledky. Jediné, co mi na celém filmu moc nesedlo byla ta pašerácká dějová linka, která v samotném závěru poněkud přebije celkové vyznění snímku. Jakoby tu ani tolik nešlo o ono vyústění osudu postavy Pirina a jeho manželky Sašky, ale o to, jak skončili jeho kamarádi. Jsem si vědom toho, že film má volné pokračování, které s onou dějovou linkou dále pracuje, přesto mě ale závěr v tomto směru maličko pokazil celkový dojem z filmu. Jinak by to totiž bylo jasných pět hvězdiček...Ale třeba až na to kouknu někdy podruhé, ještě tu pátou hvězdičku přidám. ()
V Medenej veži je všetko osudové. Osudové kamarátstvo, osudová žena, osudová nehoda a osudový záver. Napriek tomu si scenár dokáže udržať určitý nadhľad a film nepôsobí gýčovito. Je asi zrejmé, že v inom prostredí by tento scenár fungoval o niečo menej, ale našťastie tu máme krásne slovenské veľhory, ktoré určite pridávajú na tunajšom hodnotení nezanedbadeľné percentá. U mňa je to rovnako. ()
Pekny pribeh o tom, ako jedna samica zlikvidovala kamaratstvo troch muzov. A slovenske hory dokazu byt pekne krute niekedy ...... najma Vysoke Tatry. Kazdy ich podcenuje /ked som zvladol Alpy, Tatry mi nemozu robit problem, nie ? ..../. Su to najmensie velhory Europy, ale stale klasicke velhory so vsetkym, co k tomu patri. Za to, ze ich ludia casto podcenuju, sa vedia kruto pomstit. Kruto. A okrem zniceneho kamaratstva je Kobaltova veza aj o tomto. V roku 1970 vdaka Moskovskym protokolom 1968 uz normalizacia bezala naplno, a tak reziser Martin Obleceny a tvorcovia chceli natocit nieco, v com nebude normalizacia a sivost a sedivost kazdodenneho zivota pevne zviazaneho normalizacnym rezimom. Normalizacia totiz zarezavala uz vsade : film, hudba, politika komunalna aj vysoka, rozhlas, televizia, noviny - proste vsade. Chceli ujst daleko /do velhor/ od normalizacneho rezimu a normalizacnych sudruhov. Preto vznikol tento film. Olovnatu Vezu mozno este stale povazovat za mimoriadnu kvalitu konciacich sa 60. rokov. A jednoznacne je to pre mna najlepsi diel trilogie - kvalita oboch dielov nema sancu na najlepsiu jednotku. Rezia Martina Obleceneho taktiez na urovni. Kecom a dristom okolo toho, ze vznikla atmosfera niecoho neuchopitelneho a nenavratneho som nerozumel nikdy - a ani im nechcem rozumiet! Za rok 1970 mam vsak ovela radsej Tapakovu Rysavu Jalovicu a Ctyri Vrazdy Staci, Drahousku. 86 % ()
Galerie (21)
Zajímavosti (29)
- Herci mali svojich horolezeckých dablérov - Štefan Kvietik (Pirin) Ivana Gálfyho, Ivan Rajniak (Valér) Ivana Urbanoviča a Ivan Mistrík (R) Ladislava Šedivého. (Raccoon.city)
- Filmu sa podarilo do kín pritiahnuť 435 371 divákov. (pravo)
- Celkové náklady filmu boli vyčíslené na sumu 5 700 706 korún československých. (pravo)
Reklama