Režie:
Peter SolanKamera:
Tibor BiathHudba:
Wiliam BukovýHrají:
Ladislav Chudík, Ivan Mistrík, Karel Höger, Štefan Kvietik, Ladislav Pešek, Emília Vášáryová, Michal Dočolomanský, Jela Lukešová, Viera Strnisková (více)Obsahy(1)
Poviedkový film o živote ľudí v malom slovenskom meste sa zaoberá ich všednými radosťami a starosťami. V poviedke Žalobca je prokurátor okresného súdu Vlado Žoldoš (Siloš Pohanka) je sólistom džezového orchestra, čo sa stretáva s nevôľou miestnych malomeštiakov. V Obhajcovi sa zase zobrazuje vzťah mladého lekára MUDr. Dedíka (Ivan Mistrík) k pacientovi, ktorý sa netají svojimi reakčnými názormi. V Sudcovi je zachytený príbeh starého sudcu JUDr. Bednára (Ladislav Pešek), ktorý až po rokoch zisťuje, ako krízou prechádza jeho vlastné manželstvo... Snímka patrí k radu filmov, ktoré sa od nástupu Československej novej vlny zaoberali civilnými témami a snažili sa odideologizovať zobrazované témy. Na Slovensku novú poetiku odštartoval preslávený film Štefana Uhra Slnko v sieti, ktorý nasledovali vzápätí snímky nastupujúcej generácie mladých tvorcov, ako Peter Solan či Eduard Grečner. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (36)
Solanův pohled na složitosti lidských vztahů. Jedna povídka lepší než druhá, je nad čím přemýšlet i po skončení filmu. V té první se dozvídáme, jak těžké bylo zachovat si alespoň část osobní svobody v čase celospolečenských nesvobod. Ve druhé sledujeme postupný vývoj vztahu starého zatrpklého bručouna a mladého idealisty. Třetí povídka o každodenním vztahovém stereotypu jako by z oka vypadla Páralovým románům té doby. ()
Novovlnný film, to hej, len taký ťaživý, vážny a dusný - že ani tie džezové linky a twistové tančeky na melódiu (vo filme neodspievanej, len zahranej) piesne s textom "Nej, nej, nej, nejspíš si pak koupí lóži v kině, jak hrabě Monte Christo a ta vévodkyně, Ona je doslova jak Jana Brejchová, Jean Mairais se mužnějc nechová..." neodľahčili tieto 3 morálne dumky o konformnosti, pokrytectve, túžbe po zvrhnutí režimu na smrteľnej posteli a o statickom zabetónovaní manželstva do súboru mumifikovane zautomatizovaných úkonov každodennosti. ()
Tri poviedky prenikajú do vtedajších spoločenských pomerov neúprosným spôsobom, pochopiteľne využívajúc intelektuálny Solanov prístup. Doba podobným filmom priala, zámer sa podaril, dokonale odpozorované situácie pranierujú neúnosné vstupy zriadenia do vnútorných záležitostí jednotlivcov, pozastavujú sa nad reakcionárskym zmýšľaním smrteľne chorého obhájcu, či uvedomenie si starého rozvodového sudcu, že jeho manželstvo prechádza silnou krízou. Hviezdne herecké obsadenie len zvýrazňuje myšlienky filmu. ()
Lidská morálka má svou obhajobu, obžalobu i soudce. Zažité, neměnné praktiky založené na veřejné pověsti, která nesmí být kažena nějakou trubkou (míněno hudební nástroj) či vztahem na hromádce. Doktorská etika v kontrastu s lidským a oddaným přístupem ke své povinnosti, reálný a trefný cynismus na úrovni či podlézavé praktiky kolegů. Nakonec tu máme obraz ubíjejícího stereotypu manželství, které je také jistým druhem povinnosti či životního kompromisu. Život v koloběhu, život láskyplný a přitom nešťastný. Přichází smíření, které nastiňuje další cestu. Spokojený vztah kde zůstaly jen vzpomínky či samota obklopená modernou. Snímek o střetu charakterů s výbornou režií, ovšem nevýraznou hudbou, pominu-li skvělá trubková sóla. Veškerá kvalita stojí na skvostných dialozích a uvolněné atmosféře. Hereckou elitu není potřeba nějak extra opěvovat, určitě jen vyzdvihnu Vlastu Matulovou, jež mě naposledy dostala ve Vávrově husitské trilogii. Výborná změna, na kterou jsem u této herečky čekal. Další nenápadný a přitom velmi silný film. ()
„Nijaký predpis mi nezakazuje hrať na trubku.“ / „A poznáte predpis, ktorý by to doporučoval?“ :o) První povídka mě oslovila osobitým nádechem své doby, silnou lyrickou atmosférou ve svém závěru a hlavně zajímavou konfrontací naplněnými dialogy mezi soudním prokutárotem a předsedou města či ředitelem školy. Scéna, kde se dva znich během dialogu v chůzi, s dělícím plotem mezi nimi, pozastavují nad dírou v plotě a místními delikventi, zatímco jenom díky této díře si mohou před rozloučením hned dvakrát(!) podat ruky, zavání až absurdní satirou. Přesto mě první povídka o žalobci až tolik nenadchla a k mým silným dojmům více přispěly až následující dvě, jak s citem rozehrány nemocniční, advokátské i politické povídánky s pacientem v podání Zdeňka Štěpánka, tak hned dva spojené příběhy dvou manželských dvojic v protikladných fázích života, kde dominuje Ladislav Pešek v postavě soudce. Všechny tři povídky pojí výrazná postava muže soudní profese, kterého však výrazně poznáváme i mimo pracovní náplň (ve druhé povídce dokonce jen mimo soudní prostředí), poslední však působivě přímo gradovala paralely mezi pracovním a soukromým životem Peškovy postavy, pokud jde o záležitost ve věcech manželství a rozvodu. Velmi pěkně se tu rovněž pracovalo s prvkem fotografií, které od archivních ukázek v oblíbené krabičce až po dvě aktuální momentky dotvořily posmutnělé, leč intenzivní završení jednoho příběhu. K tvorbě Petra Solana jsem se tímto vrátil po dlouhé době a rozhodně mě, i se skvělými herci a výbornou atmosférou, oslovil dalším šedesátkovým počinem. [85%] ()
Galerie (4)
Zajímavosti (10)
- Vlasta Matulová (Bednárová) svoju úlohu najskôr odmietla, ale režisér Peter Solan ju prišiel navštíviť až do Prahy a napokon ju presvedčil. (Raccoon.city)
- Film sa natáčal v Nitre a Trenčíne od 14.5.1963 do 14.8.1963. (Raccoon.city)
- Film je úplne bez záverečných titulkov, ukončí ho iba odbíjanie kostolného zvona. (Autogram)
Reklama