Obsahy(1)
Designér Lao a makléřka Mei jsou moderní čínský pár, který žije společně s Meinou pětiletou dcerou z předchozího manželství v pěkném bytě v Pekingu. Je to kosmopolitní rodina, ve které nic neskřípe a vše se vyvíjí přesně dle přání jejích členů. Jenže pak jednoho dne lékaři u dcerky Hehe objeví počáteční stádium smrtící leukémie. A tím se všechno mění. Hehe totiž může zachránit pouze transplantace kostní dřeně, a pochopitelně jen od identického dárce, kterých chodí po světě jen tuze málo. Zoufalá matka nakonec pochopí, že její dceru může spasit jen jedna jediná věc – sourozenec. A proto zkontaktuje svého bývalého muže s prazvláštním, přesto zcela direktivním přáním. I přes vzájemné antipatie, a ty jsou značné, musí společně zplodit dalšího potomka, který pak zachrání Hehe. Potíž ale je, že i exmanžel už má novou rodinu, a jeho partnerka, stejně jako Lao, se s podobnou situací jen těžko smíří. A čínské úřady navíc nepovolují druhého potomka. Situace se zdá být bezvýchodná a Hehe pomalu umírá v emocionálně vypjatém dramatu, jež si v loňském roce odneslo Zlatou arenu z festivalu v Pule a především pak Stříbrného medvěda za scénář a Cenu ekumenické poroty z mezinárodního filmového festivalu v Berlíně. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (10)
Zlatý Medvěd - výběr ()
Rozejdete se svým přítelem a již několik let žijete svůj nový vztah s tolerantním manželem a najednou vám vaše malá pětiletá holčička onemocní leukémií. Co všechno je její matka ochotna obětovat a jaké hranice až překročit aby jí pomohla, ukazuje tento dramatický film plný emocí. Propletený příběh dvou párů se odehrává v prostředí městského panorámatu. Vše se sice odvíjí v pomalém tempu, což ale u tohoto typu snímku vůbec nevadí. Herecké výkony jsou velmi uvěřitelné a scény jsou vyobrazeny především formou dlouhých záběrů s menší dávkou konverzace. Jedná se kvalitní drama s tak trochu slepou láskou k vlastní dceři, ale přiznejme si, že někteří z nás by možná byly pro záchranu vlastního dítěte ochotni zajít ještě mnohem dále než hlavní představitelka Mei Zhu… (6/10) [MFFKV 2008] ()
Střízlivě, a patrně právě proto silně, působíci drama o rodičovské lásce a životním úporném optimismu. ()
Dá se natočit melodrama s pětiletou umírající holčičkou, aby z toho nebyl prvoplánový útok na divákovy city a kapesník? Evidentně ano! Tenhle film zůstává navzdory tématu sympaticky civilní. Skoro se mi zdálo, že pokládá vojínoryanskou otázku o tom, kolik životů smí být zničeno, aby mohl být jeden zachráněn. Jen si myslím, že zrovna k takovémuto filmu se otevřený konec nehodí. ()
43rd KVIFF 2008 - HORIZONS - Horizonty, AUDIENCE AWARD - Divácká cena deníku Právo (Divácká cena: 1234) - 1.73/208 ()
Tohle je hodně dobrý příběh. Už jen něco takového vymyslet si zaslouží obdiv, protože i když zde vzniká milenecký trojúhelník, nebo vlastně možná čtverec, není to proto, že by dotyční chtěli, ale je to proto, že chtějí zachránit dítě. I když je to ke konci už takové nejisté a neuzavřené, pořád je to dobré a silné. ()
Tak nudný film jsem snad ještě neviděla. Dvě hodiny o ničem- prvoplánově natočený příběh o umírání dítěte(nechápu čím si zasloužil cenu za nejlepší scénař na letošním Berlinale), kterých existuje nekonečné množství, ve mě nevyvolal žádné emoce kromě nudy.Od začátku je Vám jasné jakým směrem se bude děj filmu ubírat a jak skončí. Herci působí jako by se bavili o tom, co půjdou zítra nakoupit , zda jablka nebo hrušky a ne o tom, že jim umírá dcera.Celý film je monotónní bez jakéhokoliv vrcholu, pořád na něco čekáte, ale bezvýsledně.Jedna hvězdička je za vtipnou scénu ve spermabance, toť vše. ()
Když jde do tuhýho, tak musí jít všechno stranou - oficiální svazky, příkazy shora, jizvy z minula. Číňani umějí mezilidský vztahy taky pěkně zamotat. Speciální hvězdička pro holčičku HeHe a záběry šedivé (asi) Šanghaje. ()
Velice jemný, niterní a citelný film...vázné ústřední téma, pomalé tempo, krásná hudba, brilatní herecké výkony...skvělý film... ()
S odhlédnutím od děje si musím znovu potvrdit, že čínské filmy jsou pro mě! Ať zpracovávají jakkoliv propletené vztahové příběhy, vždycky žasnu nad těmi podpovrchovými povahami. Podle ústředního manželského páru bych pro sebe rozdělila i typy charakterů: žena s nemocnou dcerou je uzavřená vášeň a síla, u které si vychutnáváte každý úsměv vynášející na světlo trochu emocí, myšlenkové zmítání je na ní vidět na první pohled. Naopak její manžel je stále optimisticky naladěný kliďas. Jenže i on má pod smíchem rozvětvený citově propracovaný systém, jímž ovládá své počínání, a má velmi dobře rozmyšlené, jak bude s blízkými nakládat. Zdá se, že filosofii lidských vztahů zde má v malíčku opravdu každý (snad i malá Hehe by kdekoho trumfla), jen převedení toho pravého a správného do života je těžší... ()
Reklama