Režie:
Carlos SauraScénář:
Carlos SauraKamera:
Vittorio StoraroHrají:
Lorenzo Balducci, Lino Guanciale, Tobias Moretti, Emilia Verginelli, Ennio Fantastichini, Francesca Inaudi, Francesco Barilli, Franco Interlenghi (více)Obsahy(1)
Drama založeno na skutečném životním příběhu libretisty Mozartovy opery Don Giovanni. Rok 1763. V Benátkách žije mladý básník Lorenzo da Ponte. Vede nezřízený život a je vyhoštěn, pro své verše namířené proti církvi. Na radu přítele Casanovy odjíždí do Vídně. Tam se uchází o práci u samotného císaře, a po přímluvě Salieriho ji také dostává. Po úspěchu opery Figarova svatba, ke které Lorenzo da Ponte napsal libreto, se spolu s Mozartem pouštějí do další opery - Dona Giovanniho. Don Giovanni je ale příliš spjat se životy obou tvůrců. Mozartovi opera odčerpává veškeré síly. Lorenzo de Ponte zase prostřednoictvím Dona Giovanniho začíná přehodnocovat priority vlastního života. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (42)
Zajímavý pohled na vznik takového provařeného operního kousku jakým je Don Giovanni, který je divákovi přiblížen netradičně skrze životní příběh básníka da Ponteho, jehož cesta se protla s tou Mozartovou, když je řízení osudu svedlo ke spolupráci na Figarově svatbě no a samozřejmě Donu Giovannim. Pro mě byla obrovským překvapením zejména velmi zvláštní vizuální stránka tohoto filmu, plná úžasných dobových obrazů a kostýmů zakomponovaných do kulisních výjevů, které vlastně navozovaly operní atmosféu. Popravdě mě film v určitých určitých momentech zaujmul mnohem více nežli Formanův Amadeus. Herecké výkony poměrně solidní, do toho všeho krásná Mozartova hudba (a nejen jeho) - téměř by se dalo říci dokonalá konstalace, kdyby ta všechna úžasná místa nebyla poslepována v krapet nekonzistentní scénář, který je pro mě nakonec důvodem dát tomuto zajímavému kousku jenom lepší 3*. ()
Mať takýto luxusný hudobný podmaz, to sa hociakému filmu nepodarí. Tu naviac nie len podmazom, ale tvorí a ovplyvňuje dej. Mozart sa mi vždy páčil, dokázal som s hudbou dopozerať celé záverečné titulky, vďaka, že to nešlo na nejakej komerčnej televízii, ktoré už záverečné titulky úplne zrušili. Možno by sa oplatilo vidieť film ešte raz a pozornejšie. Mňa zaujal určite viac ako ospevovaný Formanov Amadeus, len namiesto formanovských příliš mnoho not... tu cisár po opere prednesie trochu fádnejšie, že to bolo príliš veľké sústo pre mojich poddaných. ()
Každá doba má své rebely.Někteří byli upáleni,jiní vyhoštěni a některým se postavily pomníky.Jak ve které době žili.A dlouhá staletí se nevyplatilo postavit se církvi.Tenhle příběh mi přišel jako kabaret.A proč ne? ()
Přenádherná práce se světlem, kulisy, které mají podtrhovat divadelnost a paralelu s Don Giovannim. Cit pro estetično a vizuálno. Přesto tomu něco chybí. Film je koncipován spíše útržkovitě, scény na sebe příliš nenavazují, jde spíše o výběr epizod ze života Lorenza Da Ponteho, což by nevadilo, ale v souhrnu vám chybí nějaký ucelenější emocionální prožitek, protože Carlos Saura se tentokrát nedostal příliš do hloubky a řada událostí není úplně věrohodných (není zmíněno, že celosvětová premiéra Dona Giovanniho proběhla v Praze - ve filmu se koná ve stejném divadle jako se zkoušelo, věk Da Ponteho příliš nesedí - při premiéře Dona Giovanniho mělo být Da Ponteovi již 38 let, zatímco ve filmu vypadá stále na dvacet). Samozřejmě, historický film nemůže být nikdy přesný, musí se vyprávět hlavní podstata. Já, Don Giovanni ovšem selhává v samotném vyprávění, protože se pohybuje od De Ponteho, přes Mozarta, Casanovu až po operu Dona Giovanniho, která samozřejmě funguje jako hlavní jmenovatel filmu, tedy to co má všechny postavy spojit, což se však neděje, takže výsledek je poněkud roztřesený a v případě vyobrazení života Da Ponteho doveden do konce až příliš nuceně, v případě Mozarta nedostatečně. Přesto si myslím, že film za zhlédnutí rozhodně stojí, byť Amadeus v tomto případě rozhodně vítězí na celé čáře. 65% ()
Lepší tři hvězdičky, víc si nezaslouží z několika důvodů. Biografie ve filmu skýtají nebezpečí schématičnosti, zjednodušování, a toho se scénář nevyvaroval, zvlášť zhruba druhá třetina filmu toho je důkazem. Zjednodušení se také projevilo v historických nepřesnostech, vůbec zde není zdůrazněno, že operu Mozart dokončoval v Praze, kde měla světovou premiéru; také o účasti G. Casanovy (bože, Tobias Moretti, komisař Rex!) jsem nikdy neslyšel. Scénárista (ovšemže sám Saura) se trochu nechal ovlivnit v osobě Mozarta "Amadeem". Nedobře působily scény z ulic, kde bylo příliš znát, že byly postaveny ve studiu, nemluvě už o záběrech měst v pozadí. Saura zůstal věren svému stylu z Carmen nebo Krvavé svatby, kde jde vlastně o zkoušky baletního či v tomto případě operního představení. Společně s Mozartovou hudbou je to klad filmu, který trochu působí jako to, co za našich časů bývalo nazýváno "výchovným koncertem". ()
Ani by mi tolik nevadily laciné kulisy a vůbec chudá výprava (i když Saurova mnohem minimalističtější pojetí takové Iberie nebo Fada jsou mi podstatně bližší), ale problém je v tom, že mě to tentokrát vůbec nechytilo za srdce. Hudba je samozřejmě skvostná, nahlédnutí do zákulisí vzniku slavné opery z trochu jiného fiktivního úhlu než jsme zvyklí z Amadea je docela zajímavé, ale jinak dost nuda. Promítnutí osudů tvůrců do jejich díla už si Saura vyzkoušel před lety v Carmen. Ani tehdy nešlo o hlubokou psychologii, ale fungovalo to o mnoho lépe. ()
Ak chce divák posudzovať tento film a prinajhoršom ho porovnávať s Formanovim Amadeom, upozorňujem že najprv je potrebné spoznať Saurovo dielo a jeho vyjadrovacie prostriedky. Kto videl jeho Carmen, Tango či Salome, nemôže požadovať od majstra scenicko-divadelnej koncepcie klasický historický či biografický film! Prekvapuje ma len autorov výber svetoznámeho námetu, ktorý sa len ťažko realizuje. Režisér podľa mňa zámerne umiestňuje dej do kulís, čo je samotnej opere veľmi blízke a dostáva príbeh do vyčistenej abstraktnejšej polohy. Výtvarne film obohacujú zadné projekcie (padajúci sneh, les a pod.) a hra so svetlom, ktoré doslova rozdeľujú a zároveň prepájajú jednotlivé scény do divadelného celku. Hlavnou chybou bolo nechať divákovi príležitosť porovnávať niektoré postavy s Amadaeom. Nebyť geniálnej Mozartovej hudby, určite by sa oplatilo skladateľovu postavu minimalizovať alebo dokonca vynechať. Na záver možno skonštatovať, že Já, Don Giovanni je v prvom rade film o živote a láske libretistu Lorenza da Ponte, ktorý na pozadí svojho najslávnejšieho diela prežíva tie isté dilemy ako hriešna legenda Don Giovanni. Zaujímave a neočakávané je zapojenie postavy Cassanovy, ktorá historicky samozrejme nesedí ale film obsahovo celkom dobre dopĺňa. Netvrdím, že ide o skvostné alebo prevratné dielo. Po umeleckej stránke som však prekvapivo spokojný a považujem nový Saurov počin za podarený výtvarno-hudobný zážitok. Odporúčam milovníkom hudby a divadla. 85% ()
Velice zajímavé téma, ke kterému filmaři přistoupili trošku netradičním způsobem. Vznik Dona Giovanniho nesledujete z pohledu božského Amadea, ale z pohledu libretisty této opery - Lorenza da Ponte. Bohužel, veškerou snahu tvůrců zabíjí technická stránka filmu. A hlavně totálně zmršená výprava. Tady se totiž 80% filmu odehrává před namalovaným pozadím!!!!! Namalované je tady skoro všechno: stromy, ulice, sloupy, domy, celá města, dokonce i knihovna v Duchcově! Vrchol všeho je, když se v jedné scéně, odehrávající se ve vídeňských ulicích, jeden z domů hýbe. Tady už opouštíme Habsburskou monarchii a ocitáme se v Tolkienově Středozemi. Jedním slovem: HNUS!!! K čemu Vám je, že Vás nádherné árie dokonale uhranou, když se hned v příští scéně ocitnete v namalovaném domě, s namalovanými dveřmi a okny. Ze začátku se tomu dá aspoň smát, pak už to jen děsivě ruší. Vyšší technickou vyspělost mají i nedělní papundeklové pohádky na ČT. Ale to není všechno, je tu plno katastrofálních chyb, kterých si snad musí všimnout každý. Například ve scéně, kdy se exotické polonahé tanečnice vlní na pódiu, nelze si nevšimnout, že jedna z nich je pořádně opálená (jak se na ženu z Orientu sluší) až na bílý trojúhelník na zadku. Tato ,,dáma" je zřejmě velmi pokroková, když se v 18. století opaluje v bikinách. Tady se zkrátka sralo na všechno... A to si podobných věcí normálně nevšímám. Tohle je prostě sabotáž toho nejhrubšího zrna. A je to hlavně obrovská škoda, protože nápad to byl dobrý a Mozartova hudba je jednoduše geniální. ()
tak tohle je hlavně o opeře a ta je užasná- "film" je ale takový podivný.. ()
Nu což každý mistr tesař má právo se utnout. Je pro mne zvláštní, že tahle filmová legenda vzala práci na filmu s tak nízkým rozpočtem, který z něj čouhá z každého záběru. Hvězdičku na víc dávám jen proto, že je to Saura a že přeci jen sem tam ve filmu probleskoval. ()
Je radosť vidieť, že niekto natočil film o tejto skvelej opere. Pri dnešnej hudbe mávam pocit, že ľudia zabudli na to, že aká hudba sa vtedy komponovala (chcete mi povedať, že dnešní „umelci“ majú lepšie pesničky ako Mozart?). Bolo to veľmi dávno okolo 2013/2014. Pamätám si, odporučil mi tento film jeden môj dobrý kamarát: „To musíš vidieť, je to niečo pre teba, viem že máš rád Mozarta a filmy čo majú nad dve hodiny, bude to ísť na Stv2 (Letné kino na Dvojke)." Neváhal som a našiel som si čas. Skvelé herecké výkony (skvelé vykreslené postavy, najmä postava Mozarta - Lino Guanciale), výprava, kostýmy, scenár a k tomu mňamkavá hudba od Mozarta, čo viac si priať. Film konečne podáva taký pohľad u písaní opery, aký má byť, konkrétne do detailov, každú jednú fázu. Keď dopísal Lorenzo de Ponte, tak začal komponovať Mozart. Čo sa stane, keď sa stretnú dvaja géniovia (majster písmena a noty)? Hudba mozarta je mi ako mojím druhým srdcom, hodnotenie pridávam automaticky vyššie. Ďalším, čo je dobré na tomto snímku, že zdôrazňuje mozartovu genialitu pri používaní viac spevom naraz (prekrývajú sa, no nikdy sa nemiešajú, ako guľáš). To čo sa mi páči pri tomto snímku je to, že sa pozerám na film a nie na dokument! Dokážem si z toho predstaviť aj skvelé divadelné predstavenie, ak by bolo tak by som na takéto zavítal. Samozrejme, ak vám vážna hudba nič nehovorí tak je zbytočne zamieriť na tento film. Verím, že je to umelecké dielo o umeleckom diele. Jediné, čo mi bolo tŕňom v oku boli lacné kulisy pri niektorých scénach. Netreba hneď podceňovať tento snímok a skôr si ho pozrieť. Človek si pri tom ešte k tomu dokáže odpočinúť a dostane menšiu hodinu z klasicistickej hudby. Taliansko nesklamalo a vrelo odporúčam. /91%/ ()
Dráma založená na skutočnom životnom príbehu libretistu Mozartovej opery Don Giovany. Príbeh o tom ako táto opera vlastne vznikala a ako zasiahla do života Mozarta a Lorenza da Ponteho. Mozartovi odčerpávala všetky sily, ktoré ešte mal pri svojom chatrnom zdraví a Lorenzo zasa prostredníctvom Dona Giovaniho začína prehodnocovať svoj život. Film asi skôr zaujme milovníkov klasiky a opery. Filmom nás sprevádza hudba samotného Mozarta, Bacha ako aj Vivaldiho. Hudba bola starostlivo vyberaná a dokresľuje a zvýrazňuje dej, ktorý sa práve odohráva. Film je podaný zaujímavo a pútavo a aj napriek vyše dvom hodinám nenudí. Až na Tobiasa Morettiho, pre mňa neznámi herci, podali skvelé výkony. Čo mi vo filme trošku vadilo, tak to boli zábery na starú Viedeň, ktoré zaberali snáď z nejakých obrazov. Ináč nádherný film, vďaka ktorému som sa zoznámil so vznikom opery Don Giovany. ()
Pan režísér Carlos Saura nás přenesl do takřka pohádkových kulis druhé poloviny osmnáctého století a nechal se naše oči pouze dívat... ()
Příběh libretisty opery Don Giovanni - Lorenza da Ponteho a samozřejmě o tom, jak vznikala zrovna tahle opera. A bylo to moc pěkný. Jen úplně vynechali Prahu, za což strhávám hodnocení. :D ()
Nesympatičtí herci, zkopírovaný Amadeus, ztráta času. ()
zaujímavo prepletené životné príbehy Mozarta, Cassanovu a da Ponteho, ktoré sa pretavili do Don Giovanniho. Krásna hudba, no bohužiaľ hviezdičky ubrali nedokonalé kulisy, výprava, priemerné masky. chcelo by to väčší rozpočet, aby film získal punc honosnosti, prepychu cisárskeho dvora. škoda, že neoslovili Formana, mohol to byť ďalší Amadeus ()
Filmu chýba umelecká invencia Amadea, ako aj historická vernosť minisérie Mozart, viac ako princ. Napriek tomu, celkom v pohode. Neočarí, neurazí, 2,75 hviezdičky je akurátnych... ()
Od Saury první film který jsem měl možnost vidět a začnu hned zlatým středem. Tuším že režisérovi přednosti jsou v něčem jiné než kulisách ale nedalo mě a celou dobu jsem si připadal jako v nedělní pohádce na ČT1. Jó ale ta kamera, ta byla panečku. To už určitě nebyl pořad na čt, ale precizní práce oskarového kameramana Vittoria Storara. A hudba? Mozartova opera snad ani nemůže být jenom průměrná... ()
Asi nikdo se neubrání srovnání s hvězdným Amadeem. Film Já,Don Giovanni může někomu připadat rozvláčnější, nebo dějově méně zajímavější, ale na druhou stranu například osobnosti Salieriho a Mozarta se v tomto filmu mnohem více podobá realitě, než v příběhu z pera Petera Schaffera. Příběh o lásce, zradě a nenávisti je vždycky divácky vděčnější... Ale já i na tomto filmu nalezl spoustu pozitiv... ()
To, co Forman v Amadeovi dokázal jediným záběrem, je v tomto filmu popisně ztvárněno na půl hodiny. Nevím, proč byly do filmu vybrány ty nejkýčovitější motivy z vážné hudby, které nesouvisí ani dobově, ani příběhově. Mozart byl zahrán mizerně, Casanova i v originále očividně předabován, aniž by se mu dabér jedinkrát trefil do úst... Slepé uličky ve scénáři, speciální efekty přinášející víc škody než užitku (přibarvené modré oči Anetty - jen v prním záběru kde se objeví, démoni na scéně při samotném představení...), stejný hudební doprovod při stejných situacích jako v Amadeovi (smrt Mozartova otce)... zkrátka příliš mnoho nedostatků na to, aby mohly být vyváženy těmi pár pozitivy. Kdyby film vznikl deset let před Amadeem, člověk by si řekl "ok, oceňme snahu", takto ale nelze setřást pocit naprosté nadbytečnosti, protože nového přináší pramálo, a vše nesrovnatelně hůř. Bohužel. ()
Reklama