Režie:
Antonello GrimaldiKamera:
Alessandro PesciHudba:
Paolo BuonvinoHrají:
Nanni Moretti, Valeria Golino, Isabella Ferrari, Alessandro Gassman, Silvio Orlando, Hippolyte Girardot, Alba Rohrwacher, Kasia Smutniak, Denis Podalydès (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Pietro sa stále nevie striasť intenzívneho pocitu, v ktorom sa strieda chaos s tichom. Od smrti manželky nevie, čo je to pokoj. Smrť milovanej ženy prišla celkom nečakane, a odvtedy pociťuje trýznivú bolesť osamotenia. Jedného dňa, keď odvezie svoju dcérku Claudiu do školy, ostane sedieť v aute. Pozoruje bezprostredné okolie, všíma si správanie nadriadených, kolegov, okoloidúcich. Rozhodne sa v tom pokračovať, napriek rozpakom a nepochopeniu jeho známych. Po čase zisťuje, že pomaly prichádza uzdravenie. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (25)
Konečně po dlouhé době vidím italský film, který neupadá do přepjaté sentimentality a je emocionálně vyrovnaný. A to i přesto, že od začátku až do konce pojednává o emocionálních stavech. Tento snímek suverénně kráčí ve stopách evropského filmu nezatížen zbytečnými klišé, nesmyslnými dialogy a monology (okecávačky) a sladkobolným happyendem, jež nám má nahrnout slzy do očí, jak to umí tak hezky dnes už nejen v Hollywoodu. Režisér držel otěže natáčení pěkně v rukou a všechny scény mají jasný význam a smysl, nic tu není zbytečně. Do pěti hvězdiček nechybí mnoho. Chtělo to možná jen dotáhnout vykreslení vedlejších postav nebo některým z nich dát větší prostor pro vyjádření se(be) (švagrová Marta, Samuele, bratr Carlo, Eleonora). 88% hvězdiček ()
Ľudský príbeh s veľmi dobre napísaným scenárom a absenciou hrania sa na intelektuálnu rafinovanú hru umeleckosti. Príjemne sa na to pozerá, neurazí sa ani váš intelekt a vkus a navyše aj o zábavu je postarané. Čo viac si možno želať od filmu pre širokú verejnosť? Možno keby autor posunul rozprávanie mimo high society bizniss triedy, ale to by asi nemohol uveriteľne rozvýjať príbeh v ktorom si hlavný hrdina môže dovoliť pol roka nepracovať a vysedávať v parku.:) 3,5* ()
Na pět hvězdiček film rozhodně nemohl aspirovat, připočtu-li k tomu ještě padající sníh, pro mne zcela nepochopitelné řeči o fúzi firem a dospělácký proslov dcerušky na závěr, tak musím ubrat ještě jednu. Námět bezesporu zajímavý, jen jsem nepochopil, čím se vlastně ten Pietro živil v době, kdy postával celé dni před školou, a proč ho vůbec ve firmě ještě zaměstnávali. ()
Ani nedokážu přesně popsat svoje pocity, které mám z Caos calmo. Není to žádný bombastický, nervy drásající příběh s kdovíjakým scénářem, ale působil na mě tak nějak přirozeně a i když ztráta manželky Pietra a maminky malé Claudie byla určitě bolestná záležitost, tak se mně na tenhle snímek moc příjemně dívalo. Bezesporu na to měl taky vliv skvělý soundtrack. Taková psychologická sonda do života Pietra, který najednou zůstává sám se svojí dcerkou a začíná pomalu přehodnocovat svoje životní priority. Víc než na postavy, které kolem něj procházely a občas se chovaly docela nepředvídatelně nebo nepochopitelně, jsem se soustředila hlavně na vztah těch dvou. Na Pietra a jeho seznam věcí.....sezení v parku a vnímání lidí kolem sebe jinýma očima.........nebo malou Cloude s jejím pochopením významu palindromu a mimo jiné i jedním úsměvným tajemstvím : "Víš, která věc mě v životě šokovala úplně nejvíc? Když jsem zjistila, že moje babička je zároveň tvoje maminka." Takže až na jeden moment, který si mohli nechat od cesty, já byla spokojená....takový milý a svým způsobem předložení zvláštní film. 75% ()
Je to veľmi autentický film bez teatrálneho prehrávania - čo by sme inak mohli od talianskej kinematografie očakávať. No tu práve naopak, pomalé tempo a časté mĺkve scény. Dej je sústreďovaný na hlavnú postavu a tak všetky vedľajšie postavy (snáď s výnimkou dcéry) pôsobia ako rekvizity. Keď si to porovnám s After Life z dielne Gervaisa, ktoré tiež pojednáva o vyrovnávaní sa so stratou manželky, tam tiež boli takéto menšie epizódky s vedľajšími postavami, ktoré smútiaci stretával v parku, interagoval s nimi, rozprával sa, no malo to v konečnom dôsledku pre príbeh zmysel (áno, viem, že to bol seriál, viac časového priestoru, atď, atď, ale aj tak). Tuto vidíme hlavnú postavu flirtovať s atraktívnou, oveľa mladšou ženou (ktorá pravidelne venčí psa) a jediné vyústenie tejto linky je, že sa raz navzájom predstavia menami. Celá vedľajšia linka s fúziou spoločnosti mi prišla len ako predohra na to, aby sa v roli veľkého kapitalistického zvieraťa mohol predviesť Roman Polanski. Naozaj, nedozvedáme sa, ako pokračoval pracovný život hlavnej postavy (či jeho kolegov, o ktorých príbehu tiež film pojednáva). Skutočným vyústením filmu je tak záverečný monológ dcéry, ktorý je nieže dospelácky (ako tu niekto napísal), ale ba priam filozofický. V ňom povie otcovi, že je pekné, že na ňu celý ten čas čakal pred školou (čo je alfa omega filmu), ale teraz by už mohol ísť do práce, lebo sa jej spolužiačky smejú. P.S. Pred zhliadnutím filmu som si prečítal v komentároch, že tam bude sexuálna scéna. A veru nesprávne som odhadol, s ktorou ženou ju bude hlavný hrdina praktizovať. Nemyslím si, že by scéna pôsobila rušivo - divák vždy rád vidí, keď si trpiaci hrdina aspoň poriadne vrzne. ()
Galerie (37)
Zajímavosti (2)
- Jolanda (Kasia Smutniak) ve filmu místy nosí tričko s logem kapely The Who, jejímž velkým fanouškem režisér filmu Antonello Grimaldi je. Ten, jak se přiznal, zakoupil tričko během návštěvy koncertu kapely v létě roku 2007 v italské Veroně. (Conspi)
- Úvodní scéna filmu stála Eleonoru Simoncini (Isabella Ferrari) takřka život, když se během filmování téměř utopila. (Conspi)
Reklama