Režie:
Nick BroomfieldKamera:
Mark WolfHudba:
Nick Laird-ClowesHrají:
Elliot Ruiz, Yasmine Hanani, Andrew McLaren, Matthew Knoll, Thomas Hennessy, Joe Chacon, George W. Bush, Antonio Tostado, Nick ShakoourObsahy(2)
Snímek Nicka Broomfielda líčí tragédii z listopadu 2005 ve městě Haditha, kde Iráčané spáchali atentát na příslušníka US Navy. Americké síly NATO v odvetné akci postříleli čtyřicet mužů, žen i dětí z okolí. Film nelíčí účastníky iráckého odboje pouze jako teroristy, ale také jako otce od rodin, přátele či patrioty, kteří se nechali využít krvavou rétorikou islámských extremistů. Příslušníky vojsk představuje jako obyčejné kluky, kteří nezvládají svou roli, strach ani stres. Uniformovaní chlapci se prohánějí ulicemi města za zvuků tvrdé muziky a ochutnávají adrenalin hry na vojáčky, jež se v okamžiku krize promění v tragickou realitu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (157)
Jako dokument vypovídající o těžké situaci v Iráku výborný. Podařilé vylíčení jasného selhání mariňáků, kteří v podstatě mají za to, že jde jen o nějakou hru a celkem dobře se baví, ale pokud dojde na lámání chleba, tak se sesypou, veškeré myšlení je v cukuletu pryč, jedninná věc, která sem jim honí hlavou je pomsta padlého vojáka a v důsledku toho pak také nejprve střílí a až poté se ptají... ()
Parádní válečné drama, které jsem z tohoto prostředí možná viděl tolikrát, že to ani nespočítám na ruce. Jenže pokaždé mě to dokáže chytnout a nepustit. Je to příběh o vojácích, kteří si myslí, jak jsou drsní, protože jsou vojáci, protože jsou Američani v zemi, daleko od jejich domoviny. Myslí si, jak si můžou dovolit všecko, drsňáci až za hrob, ale jednou se něco posere, zničí životy několika lidem, zničí je pak i sobě. Je možné se z toho všeho vrátit v psychické pohodě zpátky domů? Toť otázka, jediné co vím, tak fakt, že je hrozně těžké se zrovna v téhle válce vyznat. Je těžké vědět na koho si dát pozor a na koho ne. Nejhorší je, že i malé děti přiběhnou s plastickou trhavinou do klubka vojáků a nikdo je v tom nezastaví, takže jak se pak chovat je pak možná na úvahu, kterou se tento film snaží rozvést, ale stejně nijak daleko nedojde. Situace je vážná, zachovat se tak či onak, je jako buď a nebo a uvidí se. Tady těm klukům se to vymstilo. Karta spadla na špatnou stranu, ale je to natočené dokumentárně a precizně, že nelze nedát pět hvězdiček. Koukalo se na to samo, bylo to rychlé, svižné, ukázalo to pohled na věc okamžitě, žádný okecávačky, a nakonec to mělo něco do sebe. Možná, že ti vojáci tam opravdu jsou odsouzeni k boji, nadoživotí. ()
I kdyby to filmařsky byl zázrak (jakože není) a mělo to tempo (jakože nemá) a lepší herce (dtto), zasekl bych se stejně na dvou věcech. První je dost prvoplánový antiamerikanismus (jako takhle krvežíznivé primitivy popisovalo US armádu snad jen turecké Údolí vlků ) druhý - s tím související - vymyšlený popis toho, co se v Haditha stalo. On to totiž reálně nikdo neví. A i když autor filmu naznačuje, že teroristi vytvářejí umělou realitu, tady ji přesně podle jejich popisu natočil. Ve skutečnosti bylo na základě reportáže Al-jazira obviněno 8 vojáků, z toho 7 už bylo zproštěno obvinění. A ať si o USA myslí kdokoli cokoli, když jdou jejich případné válečné zločiny před soud, tak své lidi trestají. Dost mě udivilo, kolik lidí tady anti-ami postoj považuje v US kinematografii za něco výjimečného. Pokud se podíváte na filmy o irácké válce, rozhodně tam svou vlastní armádu neheroizují, což možná souvisí i s tím, jak mají tvůrci "rádi" G.W. Bushe. Stačí se jen podívat na Ve službách války , částečně na Drsný časy , De Palmovy Redacted , Messenger a nebo na Hurt Locker . ()
17.4. 2010 - konečně po dlouhé době nějaký pořádný válečný nářez. Takhle asi nějak to kurvil léta Bush a takhle přesně vznikají konflikty, které většinou vítězí američané. Tenhle konflikt se začínal ke konci hodně zamotávat a opět se ukázala síla, ale i debilita amerických vojáků, kdy bezdůvodně zabili Irácké děti a pár lidí navíc. Takhle to tam chodí. Už to ale asi tak mají v hlavě pomstít smrtí. Nicméně příběh se mi moc líbil a kamera byla ještě o kapku silnější. Hodně v hlavách všech lidí hrála psychyka, kterou jsem tam viděl pořád. Po dlouhé době kvalitní válka v Iráku. ()
Opravdu skvělé. Film ukazuje, jak je násilí krásně zbytečné a hlavně slepé, lhostejné a naprosto mimo jakýkoliv řád...prostě in the fucking war. Násilí nemá žádný pravidla, nevinní mají smůlu je v tom, že nemají zbraně. Plačící milenka která chce zemřít u svého zastřeleného přítele a smějící se vojáci dokresluje tuhle šílenou hrůzu. Todle všechno je tu názorně ukázaný bez jakýchkoliv zbytečných dramatických fines, je to rekonstrukce skutečný události. Nakolik je ta rekonstrukce skutečně realistická posoudit nemůžu. Válka a násilí je zlo proti kterému nejde bojovat, které nejde vymýtit, které tu bylo je a bude pořád, ale jde ho alespoň ukázat, ukázat na jeho podstatu, jako to udělal tento filmový dokument. ()
Galerie (11)
Photo © HanWay Films
![Odsouzeni k boji - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/177/177048_509519.jpg)
Zajímavosti (2)
- Realita: Haditha je město na západě Iráku, v provincii Anbar a je baštou povstalců. V Hadithě mají hlavní slovo mudžáhedinové, o moc se tam dělí sunitští extrémisté a přívrženci Al Kájdy. V Hadithě padlo 1.srpna loňského roku šest příslušníků americké námořní pěchoty do léčky a byli zastřeleni. O dva dny později zabila nastražená bomba dalších 14 mariňáků i s jejich tlumočníkem. Odveta byla krvavá. Jednoho listopadového rána zde bylo vojáky z bezprostřední blízkosti zastřeleno 24 civilistů, mezi nimiž byly ženy a děti. (Rodriguez)
- Jedným z hlavných soundtrackov filmu sa stala pesnička „LiesLiesLies“ od skupiny Ministry. Túto pesničku počúvajú aj mariňáci počas prevozu na svojich vozidlách Humvee. Dej filmu sa odohráva v roku 2005, ale album, ktorý obsahuje „LiesLiesLies“ bol vydaný až roku 2007. (Hookiuko)
Reklama