Obsahy(1)
Příběh o dvou naprosto odlišných lidech. Noda Megumi ("Nodame") je studentka hry na klavír. Talentovaná klavíristka, která chce být učitelkou ve školce, preferující improvizaci a hrát, jak prsty dovolí, než čtení z not. Je nepořádná, věčně hladová a dětinská. Naproti tomu Čiaki Šiniči je arogantní perfekcionista hrající na klavír a housle; jeden z nejlepších studentů, jehož cílem je však dirigovat orchestr. Pokud chce být uznávaným dirigentem, měl by studovat v zahraničí, sám by chtěl, ale nejde to kvůli fobii z létání, kterou si vytvořil jako malý. Díky náhodě se ti dva potkají. Co se stane dál, když jsou to tak naprosto odlišné povahy?
Natočeno na základě mangy Tomoko Ninomiyi, o rok později vyšlo i stejnojmenné anime.
(Zíza)
Recenze (12)
Skutečnost, že jsem se na tento seriál bezmezně těšila a věřila jsem, že ho budu zbožňovat, jen umocňuje mé zklamání. Dokonce jsem se do každého dílu musela nutit a musím se přiznat, že poslední dvě epizody zůstaly mnou netknuty, protože jsem si uvědomila, že by to byl zbytečně strávený čas, když navíc seriálu nevěnuji téměř žádnou pozornost. Základem celého seriálu je hudba, což mi je velmi sympatické, tóny překrásných vážných skladeb doprovází prakticky celý film, i poměrně časté koncerty školního orchestru pro mě byly vážně pohlazení. Bohužel je to to jediné, na co jsem se těšila a pouhá hudba neutáhne celý desetihodinový seriál, když příběh pro mě nestál za nic. Vlastně mám pocit, že o příběh tam vůbec nešlo, Nodame kradla svačiny, Čiaki neustále myslel na nehodu v letadle, co se mu před lety přihodila, oba se navzájem přesvědčovali, aby se šli vykoupat, všichni vzdychali po Čiakim a hráli koncerty. To se mi zdá trochu málo. Ztvárnění je chaotické a nerealistické podle vzoru mangy. Navíc mi všechny postavy byly neskutečně protivné, zejména Nodame. Seriálu dávám tři hvězdičky pro průměr. Nemyslím si, že by seriál byl přímo špatný, ale asi ho ocení diváci a divačky, kteří nedají dopustit na mangu a nevadí jim stejné ztvárnění i na obrazovce, což já bohužel nejsem. Soundtrack ale stojí za to :). ()
Z nějakého důvodu si mě to nezískalo na pět hvězd, ale i tak jsem si seriál hodně užila. V zásadě je Nodame Cantabile svým stylem hodně podobné jiným japonským seriálům, ale i tak atmosférou působí nějak jinak. Možná to bude zvláštním spojením japonského šíleného humoru a klasické hudby. V každém případě se mi tohle spojení líbilo. Zvláštní však je, že to na mě nepůsobilo tak, že bych se nahlas smála (jako u pár jiných japonských doramat), ale spíš tak, že jsem se u některých scén potichu hihňala, což se mi ještě u ničeho japonského nestalo. V něčem prostě musel být rozdíl. To, co dělá tenhle seriál tím, čím je, je určitě hudba, která byla úžasná (hned mě to navnadilo na to, abych si sedla ke svému klavíru a hrála). Mám takový dojem, že natočit takový typ doramatu, které se točí okolo hudby a orchestru, určitě nebylo lehké. Mangu jsem sice nečetla, ale zdá se, že bez hudební složky nemůže být manga úplně to pravé, avšak to jsou pouze mé osobní dohady. Co se týče jednotlivých dílů, některé sice působily slabším dojmem, jiné byly docela povedené, ale hlavně se mi hodně líbil konec a to i přes nějakou tu trošku trapnější dojemnou loučící scénu. A ohledně postav, ne že bych si obě hlavní postavy zamilovala (možná mi dokonce víc "seděly" některé z vedlejších postav), ale obě se mi svým charakterem docela líbily a ráda se podívám na navazující speciály i filmy, abych zjistila, jak si povedou dále. Zkrátka příjemný seriálový zážitek. ~(4,4★)~ ()
Kdo nemá rád vážnou hudbu a střelené Japonky, ať se radši nedívá, obojího si totiž užije až až. Seriál pojmenovaný podle dětské a ve společnosti ne zrovna tradičně fungující Nody Megumi, se zaměřuje spíše na Chiakiho, který ač talentovaný klavírista (a houslista), touží být dirigentem. Což mu znesnadňuje mnoho vnějších okolností, ale také jeho vnitřní problémy (poměrně vtipné vsuvky se strachem z létání, při kterých i relativně vážně pojatá postava Chiakiho dělá přehnané obličeje) a nerozhodnost. Jeho sousedkou pak je špína a třeštidlo - studentka klavíru Nodame, která vnímá hudbu přesně naopak než Chiaki. Pravidly nesvázaná, s tendencí k improvizaci a na noty nedbající hraje pro radost, zatímco Chiaki, ačkoliv uznává, že osobní náhled na skladbu je důležitý, vyžaduje také přesnost a precizní hru. Jejich dva přístupy se celou dobu srážejí, Chiaki nemůže zpočátku Nodame vystát, ale samozřejmě jak už to tak bývá, protiklady se přitahují a velmi pozvolna se jednostranná láska Nodame mění v oboustrannou. Kromě této dvojice se v Nodame Cantabile objevuje celá řada dalších studentů (vesměs velmi sympatických) setkávajících se v orchestru, který dostane Chiaki příležitost dirigovat. Kromě Nodame vtipnou (ale ne vždy, tahle postava je někdy až moc přepálená) stránku tohoto dorama zajišťuje hlavně slavný dirigent Streseman (nosatý vysolárkovaný Japonec s dlouhovlasou naondulovanou bílou parukou!!), který však nemyslí příliš na hudbu, ale hlavně na ženské a ve škole působí na studenty tak, že na ně vlastně nemá čas a jen jim zadává občas úkoly. Kromě toho, že Nodame Cantabile ukazuje, jaké problémy musí studenti řešit, aby se prosadili, velkou část tvoří samozřejmě všemožné tréninky a vystoupení, takže dlouhé pasáže se prostě jen hraje na klavír nebo v orchestru a řekla bych, že tady herci předvádějí dobrou práci, protože by jim člověk občas i uvěřil, že ty náročné kusy hrají sami. Každopádně tomuto sympatickému dorama se nevyhly některé neduhy – drobné sklouzávání do monotónnosti, některé postavy občas mohou být nesnesitelné (kromě Stresemana občas i Nodame, dále třeba afrotympánista Masumi, nebo jak se to jmenoval). Ještě malé upozornění: koukat na toto dorama bez následujících speciálů nemá moc cenu, respektive spousta věcí se v nich dále rozvíjí a určitě stojí za to podívat se, jak si Chiaki a Nodame vedou v Evropě... ()
Co mě opravdu iritovalo, byly ty "fackovací" a "teatrální" scény. V anime, manze tam to může fungovat, někdy poměrně dobře, ale tady to pro mě bylo docela utrpení. Ale jinak celkem ucházející. Nejprve jsem viděla anime, pak četla mangu, takže mě nic nepřekvapilo. Nic nového pod sluncem. Ale ta hudba byla ženiální (ostatně kde u "Nodame" není? :-)). Možná že kdybych tohle viděla před anime a mangou, asi bych dala vyšší hodnocení. Edit. květen 2014, viděla jsem to znovu a tak nějak se do toho zamilovala – najednou jsem zjistila, jak pěkná romantika to je, víc jsem ocenila příběh a i všechny ty fackovací scény, co najednou měly funkci. Celkově jsem si to na druhé zhlédnutí neuvěřitelně užila, a proto zvedám hodnocení na 4*. Přeloženo. ()
Super. Díky hudbě lepší než manga a díky živým hudebníkům a reálným nástrojům zase lepší než anime. Klasickou hudbu zas tak moc nemusím, přesto pro mě byly koncerty orchestrů velkým a napínavým zážitkem. Někomu pravda nemusí sednout poněkud ujetější humor po japonsku, ale jinak nemám co tomuto seriálu vytknout. Juri Ueno coby Nodame nemá chybu. ()
Zajímavosti (6)
- Představitel hlavní role Hiroshi Tamaki přiznal, že každý den poslouchal nahrávky skladeb, které měli v seriálu zaznít a zvlášť ty, které měla jeho postava dirigovat. Například první „Brahmsovu Symfonii“, která je v seriálu velmi důležitá slyšel více než tisíckrát. (Roby)
- Hiroshi Tamaki se na svou roli připravoval velice pečlivě. Každý den cvičil dirigování, hru na klavír a housle. (Roby)
Reklama