Obsahy(1)
Autobiografický hrdina Ari se vydává za dávnými známými i dalšími lidmi, kteří mu mohou prozradit, jestli kdysi byl při krutých masakrech v palestinských uprchlických táborech Sabra a Šatíla. Netradiční dokument je po snímku Persepolis další animovaný film o nedávných dějinách Blízkého východu – stejně poutavý, dojemný i hrůzný. [43. MFFKV 2008] (oficiální text distributora)
(více)Recenze (464)
Při prvním promítání jsem se nemohl ubránit srovnání s Persepolí, neboť jde rovněž o autobiografický, animovaný snímek, který se nadto odehrává v neklidném regionu, a který vznikl cca rok po zmíněném filmu. Musím se však přiznat, že z jistých důvodů na mě působil daleko osobněji a také animace byla v zásadě vypiplanější. Zaujalo mě také dokumentární pojetí snímku a některé srdcervoucí scény, které díky animaci vynikly a byly daleko bolestnější. Snad je film důkazem, že pro každého jednotlivého vojáka a neméně pro toho izraelského je válka pouhou snahou přežít , nikoliv bojovat do roztrhání těla za svou vlast, neboť obě strany si velice dobře uvědomují, jaký je válka nesmysl. ()
Tohle zpracování mi sice úplně nesedlo, ale ta animace byla úžasná, téma poutavé a fakta děsivá. Více podobných témat ve filmech. ()
Originální animace včetně čerstvých nápadů pro oživení příběhů. Silný konec při přechodu ze animáku / snu / vzpomínek do reality, Zapůsobí... Aneb jak se taky jinak dá udělat dokument. Bravo. 8,5/10 ()
Animace, výtvarný styl, hudba, scénář a samozřejmě látka samotná jsou původci brutální a působivé atmosféry Valčíku. Zavrtá vás to do sedadla.. Buď mi ale ke konci spadla na hlavu fošna nebo jsem rozhořčen oprávněně: Proč film skončil podobně, jako kdyby autoři už spěchali domů na vlak? Tempo a charakter vývoje příběhu samotný byly posledními několika minutami (včetně podle mého zcela nevhodného střihu do reálného filmového záznamu) změněno, přesněji filmu byl amputován náležitý konec. ()
Naprosto dokonalý, dechberoucí film. Netradičně zpracované téma války a válečného utrpení, který se zároveň zabývá otázkou lidské paměti a jejími nedokonalostmi. Film je tak zároveň sondou do mysli a vzpomínek Folmana samotného. A právě animace mu možňuje pracovat s pamětí a umožňuje nám zprostředkovat i ty části paměti, které by v běžném dokumentu nikdy ztvárněny být nemohly. Ale některé vzpomínky je lepší zapomenout... + i za skvělý soundtrack (Enola Gay, This is not a love song, Good morning Lebanon nebo snová Haunted Ocean) a jedna samostatná hvězdička za perfektní opening, který vás okamžitě vtáhne do filmu. A konec, který vás prostě musí naprosto odrovnat. ()
Příjemný a poměrně zajímavý snímek, ale dle mého mínění zbytečně nadhodnocený. Animace je sice zajímavá, ale žádný zázrak. Balancování mezi dokumentární a filmovou polohou Baširovi škodí, z toho patrné dějové tápání, které jen podtrhuje neustále opakovaný flashback. No a závěr mně tedy trošku jako citové vydírání přijde, jako by si tvůrci nebyli jistí, jestli to fakt zabralo, tak to ještě podtrhnou trochou autentična. Srovnání s Persepolis se nabízí a tam Bashir jasně prohrává. Je zajímavé jak se ve většině komentářů objevuje určitá míra zklamání a rozpaků, a přesto má Bashir tak vysoké hodnocení.. ()
Srovnání s filmem Persepolis asi unikne jen těžko. Mají spolu opravdu mnoho společného, kromě stejného technického řešení se v obou případech jedná o dějiny Blízkého Východu, které jsou podrobeny kritice do vlastních řad. U filmu Persepolis je vcelku negativně interpretován také Západ v čele USA. Valčík je daleko osobnější, věrně zachovává příběh postupně se rozpomínajícího vojáka, kterého trýzní minulost svá i jeho země. Až na závěrečné skutečné „obrázky“ zachycuje tehdejší válku s Libanonem důsledně z pohledu onoho vojáka a jsme tak svědky skutečně věrohodné subjektivní výpovědi člověka, který potřeboval dostat svoji noční můru ze sebe. Námět tohoto snímku je tedy skvělý, trochu bohužel pokulhává napětím. Některé výpovědi jeho býv. kolegů byly zdlouhavé a zbytečně brzdily jinak skvěle rozjetý film umocněný podmanivou hudbou. Valčík má sice možná lepší animaci i hudbu, než jakou mělo Persepolis, nicméně jsem pociťoval jistou nevýraznost hlavního hrdiny, čímž právě Persepolis vyniká. V tomto ohledu je pro mě Valčík slabší než Persepolis, byť je pravdou, že to srovnávání je trochu problematické. ()
Nejprve chci říct, že tenhle film nepovažuji za dokument. Naprosto mě uchvátilo výtvarné zpracování, to je samo o soě umělecké dílo. Hudba je také skvělá, přesně podkresluje náladu tohoto snímku. Podle mě je dobré točit filmy o podoných tématech, která navíc nejsou moc známá, lidé mají alespoň šanci poučit se z cizích chyb. Děkuji Arimu Folmanovi za úchvatný zážitek. ()
Tak na úvod musím říct, že jsem si po filmu musel přečíst nějaká fakta o události, o které film pojednává. Každopádně to je něco při čem se mi potvrdí to co říkal můj nebožtík děda: "náboženství a politika jsou ty dvě největší svinstva na světě". Válka z toho vždy až vyústí... Nicméně film i přes svoje provedení alá "Scanner Darkly" se táhne a až na pár působivých scén mě nijak nedonutí dát víc jak tři hvězdy. ()
Když někdo bombarduje Bejrůt každý den... ()
50 na 50. Čekal jsem, že to bude mnohem lepší, ale zároveň mě to v jistém ohledu mile překvapilo. ()
Zajímavě zpracovaný film v animované formě. Zaráží mě jaké věci se dějí ve jménu boha ze strany Izraele. Kdy nikdo neřekne ani půl slova na věci z pohledu Izraele ale pro Palestinu nemají pochopení. Tento film je toho dost dobrý příklad. Jako by měli lidi pocit, že jim něco dluží v rámci holokaustu takže má Izrael právo páchat genocidu na jiných... Jak už někdo řekl "dokud maluješ je to v pořádku, ale nenatáčej" bojíme se to snad přiznat ? ()
Až "bladerunnerovská" atmosféra díky úžasným obrazům a hudbě. ()
I přesto, že je snímek složen z jednotlivých příběhů (vzpomínek) Ariho známých z války, emoční linka filmu neustále graduje. Nejsilnější je podle mě příběh vojáka, kterak uplave podél břehu svým nepřátelům a závěrečný masakr v táboře. Pokud ve vás animované filmy vyvolávají emoce, tenhle film je z vás vydrásá na povrch a to i přes fakt, že je animace poměrně málo pohyblivá. Tady jde ovšem především o jednotlivé výpovědi postav a atmosféru. Závěrečný přechod filmu z animovaného děje do skutečných dokumentárních záběrů patří k nejsilnějšímu okamžiku v historii filmu vůbec. A taky nejděsivějšímu. Dokážu si představit to hrobové ticho v kinosále při závěrečných titulkách. ()
Mimořádně silný zážitek docílený zajímavým prolínáním válečného dramatu a dokumentu (hlavně ke konci), který je podán animovanou formou, která filmu dodává na atraktivitě a navíc tento styl vizuální stránky filmu sluší. Dalšími plusy jsou silné silné a nezapomenutelné scény, zejména ta „s kytaristou“ na pláži a pasáž, kdy voják s kulometem tančí v nepřátelské palbě. Hudební stránka se mi také líbila. ()
„This is not a war song…movie?“ Nebo je? Je to film o válce, konkrétně té mezi Libanonem a Izraelem, ale není to film válečný. Válečné filmy obsahují akční scény a hrdinské momenty, válečné filmy si užívají vyprávění o válce. Valčík funguje spíš jako perfektně natočený dokument. A ztráta paměti slouží jako záminka ke zpovídání spolubojovníků? Nebo je to film povídkový, kde jenom jezdíme mezi jednotlivými vypravěči a každý nám potom řekne nějakou část svého života? A nebo je to film o ztrátě paměti a vyrovnávání se s minulostí? A ta minulost je tu jenom náhodou mimořádně zajímavá? Pro mě je to tohle všechno a možná mi to je vlastně jedno. Je to originální a mám to rád. Už jsem se také zmínil, že je to film animovaný? Ari Folman natočil autobiografický film, kde se hlavní hrdina snaží objevit ztracené vzpomínky na válku, které se zúčastnil. Ari ve snímku obchází staré kamarády a spolubojovníky a zpovídá, co si pamatují z izraelské invaze do Libanou. A doufá, že díky jejich vyprávění si začne rozpomínat na vlastní zážitky. Časem se mu to daří a film je tak částečně plný rozhovorů s účastníky konfliktu a zčásti přímo jejich a Ariho vzpomínkami. Konflikt je nám tak servírován po částech, útržkovitě, bez jasného začátku nebo konce, bez dobré nebo zlé strany. Závěr se pak soustředí na jednu z klíčových událostí celé války. Většina zúčastněných si stejně jako Ari nepamatuje všechno. Traumata jsou naprosto běžná. Nikdo nevyvázne živý a nepoznamenaný. Strávil jsem měsíc v Bejrútu na studijním pobytu. Podařilo se mi navštívit uprchlický tábor Sabra, který má ve filmu obzvlášť důležité místo. Plaval jsem v moři a představoval si scénu, ve který jeden z vypravěčů příběhu unikne nepřátelským vojákům tím, že v noci uplave. Proto má tenhle film pro mě velké osobní kouzlo. Vypráví o zemi, kde jsou zbytky války přítomné dodnes. To ale asi nestačí, aby byl Valčík dobrý film. Musí mít ještě zajímavý příběh, dynamiku a zapamatovatelné momenty. A tohle všechno má. Pro mě je asi nejsilnější scéna s koňmi na Bejrútském hipodromu. Válka přináší utrpení, na to jsme už tak nějak zvyklí. U lidí. A tak scéna s umírajícími zvířaty je pro mě paradoxně asi nejsilnější. Co je nám po lidech, ty vidíme umírat ve zprávách dnes a denně. Měl bych se nad sebou zamyslet. Skvělých scén má ale film opravdu mnoho. A kromě toho je tu ještě jedna složka, která zvedá film k úplné dokonalosti. Hudba. Max Richter složil k filmu úžasný soundtrack, který podkresluje snímek snovými melodiemi. Čas od času zahraje navíc izraelská pohodovka nebo dobové západní hity, viz. Public Image Ltd. Animace je místy poněkud strnulá, ale člověk si na ni časem zvykne a nevadí mu. Asi si ji trochu i zamiluje. Alespoň je to něco nového. Tohle všechno dělá z Valčíku s Bašírem výjimečný film. Není divu, že byl nominován na Oskara a obdržel několik mezinárodních ocenění. Je to silný snímek, vypráví zajímavým způsobem a se skvělým podkresem. Možno vidět i víckrát a stále nenudí. Konec vás nenechá na pochybách, že válka je svinstvo. Ať stojíte na jakékoli straně. A to má cenu neustále dokola připomínat… () (méně) (více)
Hodně hezká animace s hodně hezkou hudbou, jinak je to občas smutné a občas nudné, každopádně kulturní povinnost. Scénka jak kluci vylejzají z moře (na obrázku) se mi hodně líbila (díky hudbě nejspíš:-) ) 68% ()
!!!!! ()
Kdyby ta válka byla nereálná tak bych si stěžoval že je to jen divadlo, když udělají opravdu realistický pohled bez emocí prostě jen surouvou válku s obětmi tak si stěžuju že je to o ničem. Já prostě nemám rád války... Navíc mě štve že se nikde nenajde normální člověk ve vlastních řadách kterej by střílel zrůdy. Třeba Žižka s Picartskou sektou zatočil nemilosrdně, ale ve filmech se to nevidí. Třeba ve filmu kde stříleli ruskejm vojákům velitelé do zad, já bych prostě tu pistoli namířil na ně, nebo ty vychytávky s dětskejma armádama, před očima vám vystřílej celou vesnici a vy se nepomstíte ?, stejně tak tady, popravils stařenu v baráku, tady máš kulku do hlavy a je jedno že ses z naší strany. To bude asi ten důvod proč nesnáším válečný filmy a nikdo by si mě do války nevzal. Navíc sem k hrdinům zcela nic nepociťoval, takže sem zůstal jako nestranný pozorovatel... 3* za to že se na to dá koukat ale to je vše... ()
Reklama