Kamera:
Harold RossonHudba:
Lennie HaytonHrají:
Gene Kelly, Donald O'Connor, Debbie Reynolds, Jean Hagen, Cyd Charisse, Douglas Fowley, Millard Mitchell, Rita Moreno, Mae Clarke, Bobby Watson, Lance Fuller (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Jeden z nejlepších muzikálů, které kdy spatřily stříbro plátna, je zároveň výtečnou romantickou komedií, hravou satirou na Hollywood 20. let i mimoděčnou historickou lekcí o jedné z klíčových etap vývoje kinematografie. Hvězdy němé éry se ocitají v osidlech lásky a zvukového filmu a s obojím se vyrovnávají vtipně, vynalézavě a s grácií. A navíc jaksi mimochodem vynaleznou i dabing. (AČFK)
(více)Videa (1)
Recenze (465)
Král muzikálů, na kterém je snad ještě víc než všechna perfektní optimistická taneční čísla zajímavé ústřední téma přechodu němého filmu na zvukový a vůbec celého filmového zákulisí. Skvělý film, pouze jednou mi taneční scéna připadala už trochu moc přetažená, ale to je detail, který celkový dojem ani trochu nenarušil. ()
Gene jako vždy skvělý tanečně i choreograficky, velmi dobrý zpěvák, hodně mě však zaujal i smíšek Donald O'Connor, který do "Zpívání" dodal legrační náladu. Ptále-li se však proč jen 4*, odpovídám, že s Kellym znám i lepší muzikály - a ano, byl u toho vždy i Sinatra (On the town; Anchors Aweigh; ale hlavně Take Me Out to the Ball Game). ()
Trochu se stydím, ale nesledovat AFI, kde Al Pacino uvedl Zpívání v dešti jako jeden ze svých oblíbených filmů, dodnes bych tento muzikálový klenot americké kinematografie přehlížela. A musím říct, i když to zní jako nějaká pitomá fráze, že by to byla škoda. Když jsem přemýšlela nad nejpřesnějším adjektivem, kterým by se dalo Zpívání v dešti popsat, napadalo mě anglické slovíčko "witty". Witty, které Urban Dictionary překládá jako směs něčeho vtipného, chytrého, příjemného, sarkastického, rychle odsýpajícího, úžasného, inteligentního... Přesně takový totiž ten film je. Od jeho natočení uběhlo už půl století, ale ta podmanivá příjemná optimistická atmosféra vás stejně dostane. A že to není jenom o slavné písni "Singin' in the Rain", vám dokážou momenty, kdy se společně s diváky budete smát při promítání prvního hraného filmu hlavní hvězdy nebo v okamžiku, kdy vám Donald O'Connor suverénně naservíruje "Make 'em Laugh". Výborný výběr, pane Pacino. Teď si jdu sehnat ten druhý film - L'Albero degli zoccoli - který jste tam zmiňoval. ()
Atmosféra starých amerických muzikálů dokáže přenést diváka do úplně jiné reality a nabídne mu velkou lásku, dobro vítězící nad zlem, happy-end, vtip, šarm, glanc a všepřítomný zpěv. Hudební a taneční čísla pak nabízejí ještě jednu vloženou realitu, spontánně začínají bez ohledu na okolní děj, vytváří jakýsi "film ve filmu". Dějová linka Zpívání v dešti reflektuje filmové médium jako takové - nabízí ironický pohled na star-system, na přechod od němého filmu ke zvukovému, na poměry panující v továrně na sny. Většina tanečních čísel je dechberoucí (hrátky s logopedem, Good morning, Singing in the rain), některá jsou bohužel neoriginální, nudná a zaměnitelná. Ještě poznámka na závěr: když jsem si přečetl ve kterém roce film vznikl (1951) a uvědomil si, co se v té době dělo u nás, šel mi z toho mráz po zádech... ()
Galerie (116)
Zajímavosti (61)
- Americký filmový institut v roce 1998 zahrnul snímek mezi 100 největších amerických filmů. Stejná instituce pak v roce 2006 zvolila Zpívání v dešti největším americkým filmovým muzikálem všech dob. (Tommass95)
- Natáčení někdy trvalo až 19 hodin denně. (Kulmon)
- Na konci slavného "zpívání v dešti" převezme od Gene Kellyho deštník muž, jímž není nikdo jiný než Harry „Snub“ Pollard, kdysi poměrně úspěšný komik němých grotesek. (Iggy)
„Spievanie v daždi” , bude vskutku v poradí až druhým, zrejme ešte oveľa úspešnejším zvukovým snímkom od etablovaného štúdia Monumental Pictures, pričom pôvodne sa automaticky zameriavali na výrobu „tichých filmov” , ako na bežiacom páse, tak ako i z úvodnej (ďalšej) premiéry v čínskom divadle v Hollywoode, kde sa práve uvádzala premiéra filmu „Kráľovský darebák” z roku 1927, keď sa už pomaličky schyľuje k (ne)obávanému príchodu „Džezového speváka” z toho istého roku, ktorý potom narobil mnohým štúdiám mastný škrt cez rozpočet, a tak sa ostatní, či chceli, alebo nechceli, museli skrátka prispôsobiť - novému a revolučnému ZVUKU, čo mnohým hviezdam zničil kariéry. Ak by dajme tomu disponovali zároveň aj mimoriadne piskľavým hlasom, ako zrovna populárna herečka Lina Lamont (má šťastie, že ju "zatiaľ" nie je počuť), tak to už začína byť veľkým problémom nielen pre zúrivého režiséra Roscoea Dextera, či povedzme pre (ne)šikovných zvukárov, ktorí potrebujú nahrať cez ukryté mikrofóny dialógy postáv, kedy šéf štúdia R. F. Simpson je akurát nespokojným/spokojným človekom, pretože sa domnieva, že niekdajší, vychýrený kaskadér, teraz filmový partner Liny Lamontovej, Don Lockwood, dostal priam ideálny nápad, ako zo súčasného, dobrodružného fiaska „Súbojový kavalír” , keďže počas skúšobnej projekcie filmu, sa v podstate ešte včas zistilo, že kopec vecí nefunguje, ako je synchronizácia zvuku s hercom, a to ani nehovoriac o príšernom hlasovom prejave Liny Lamontovej. S tým sa musí niečo rýchlo urobiť. Do úvahy jedine spadá - pretočiť ho, aby dostal úplne novú fazónu s názvom „Tancujúci kavalír” , ktorý nebude vlastne nič iné, než len dynamický muzikál s perfektnými číslami, tancami, spevmi, kulisami, a samozrejme choreografiami... Najväčšia výzva napokon najviac spočíva jednoznačne v tom, že namiesto Liny bude spievať nádejná Kathy Seldenová, ktorú ináč momentálne skoro nikto nepozná... ? Najlepší kamarát Dona Lockwooda, Cosmo Brown, by vám o tom vedel povedať viacej... / Nič nové pod slnkom, že i v takých kinematografických klenotoch, to jest v 8-oscarovom „My Fair Lady” z roku 1964 s Audrey Hepburn, ďalej v 5-oscarovom „The King and I” z roku 1956 s Deborah Kerr, a napokon aj v 10-oscarovom „West Side Story” z roku 1961 s Natalie Wood, tak čuduj sa svete, že za všetky tieto spomínané herečky (pre)spievala ich čísla „najznámejšia speváčka amerického kina,” Margaret Nixon McEathronová (22. februára 1930 - 24. júla 2016), známa pod umeleckým menom - Marni Nixonová, ktorá bohužiaľ nikdy nezúžitkovala svoj "dar od nebies" preraziť i na striebornom plátne, rovnocenne ako napríklad Julie Andrewsová vo filmových trhákoch, muzikáloch - Mary Poppins z roku 1964, či The Sound of Music z roku 1965. Tým pádom chcem naznačiť, že sa tak trochu ponúka pararela s fiktívnym prostredím vo význame Kathy Seldenovej, ktorá je na tom tak trošku podobne, a či má talent nielen na "dabovanie" , ale aj seriózne hranie, sa ukáže až neskoršie, no potenciál by tam zrejme nejaký bol... ? Jednoducho sa prelína fiktívny svet Kathy Seldenovej s reálnym svetom Marni Nixonovej, z čoho prúdi neuveriteľná nadčasovosť. Zopár viet nielen ku réžii. V titulkoch sú uvedení dvaja, t. j. Stanley Donen & Gene Kelly, no povedal by som, že perfekcionista Kelly mal väčšie slovo, než Donen, ktorý bol len asistentom režiséra ? To je len môj názor, ktorý nemení nič na tom, že dominuje najmä aj na druhej strane kamery, a to spolu s Donaldom O' Connorom a Debbie Reynoldsovou, budúcej matky Carrie Fisherovej, alias princezny Leiy Organovej. Vo vedľajších úlohách sa blysli - Cyd Charisseová a Rita Morenová, ktoré asi netreba bližšie predstavovať, všakže ? Kameramanom filmu bol Harold Rosson, ktorý nasnímal i legendárneho Čarodejníka z krajiny Oz, ktorého mám umiestneného v rebríčku TOP 10, pričom Singin' in the Rain, bude hneď v tej nasledujúcej desiatke. PS: Absencia oscarov je síce naprosto neodpustiteľným faktom, až tomu akosi ani úplne nerozumiem, ale i napriek tomu sa jedná o vôbec jeden z najlepšie zrežírovaných filmov v dejinách kinematografie, ktorý považujem za druhý najlepší filmový muzikál, aký sa nakrútil ! () (méně) (více)