![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/057/57802_3819ef.jpg)
Režie:
Hideki TakeučiScénář:
Rin EtóKamera:
Hideo JamamotoHrají:
Hiroši Tamaki, Džuri Ueno, Eita Nagajama, Asami Mizukawa, Keisuke Koide, Šósuke Tanihara, Masató Ibu, Naoto Takenaka, Lubomír Lipský st., Naďa Konvalinková (více)Obsahy(1)
Šin’iči Čiaki vyhraje soutěž a stává se dirigentem. Poté jde s Frankem sledovat orchestr a podivuje se nad jejich slabými výkony. Zdá se, že z důvodu nedostatku financí orchestr ztratil mnoho svých členů. Mezitím se Nodame připravuje na zkoušky na hudební škole. Je šťastná, že se Čiaki stal dirigentem a ještě více šťastnější se stává, když ji poprosí, zdali by nezahrála „Bolero“ s orchestrem. Nadšení se ale brzy mění ve zklamání, když Son Rui, prvotřídní klavíristka, „Bolero“ hraje místo ní. Nodame se však své zklamání snaží skrýt. Samotné představení se stává velmi úspěšným. Nodame se nevzdává a pomáhá Čiakimu v propagaci orchestru. Koncertní sál je díky jejímu úsilí zaplněn a Nodame je nadšena výkonem. Přesto má nepříjemný pocit. (Zíza)
(více)Recenze (7)
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $43,905,867║ ()
Tohle je pro mě jen předehra k tomu, co musí následovat. Není to špatné, je tu dlouhá vzpomínková část, opět se skvěle hraje, hlavně se tu věnujeme Čiakimu, ale to nevadí, protože to všechno máme rádi :-)) Hrozně vtipné je, jak tu člověk poznává spoustu českých herců a jak jsou všichni nadabovaní do japonštiny. Konvalinková jako tetička, Lipský (jen jemu nechali svůj hlas, že jo? :-D) jako spící děda, který nevynechá jediný koncert oblíbeného orchestru... Hudba jako vždy skvělá, obzvláště při posledním představení - perfektně gradující :-) No a Nodame jako vždy svá. Ale jak jsem říkala na začátku, tohle je pro mě jen předehra k více "napětí", romantiky a lepší hudbě. Těším se a hvězdičky schovávám pro druhou část. Lepší 3* ()
O něco horší než předešlé speciály (které v podstatě taktéž fungují jako film), ale myslím, že pro člověka, který při sledování Nodame Cantabile došel až sem, to zklamání být nemůže - spíše příjemně strávené dvě hodiny. Zábavnost je o kapku slabší, ale samozřejmě se nevytratila (pobavila jsem se také u scén, kdy Čiaki jako obvykle pohazuje Nodame ve vzduchu a u některých jde jasně vidět, že je to figurína :)). A především můžeme sledovat další vývoj vztahu Čiakiho a Nodame, ačkoliv, jak už zmínila Zíza, je to spíše předehra k následnému konečnému filmu (už se nemůžu dočkat :D). Jako obvykle je skvělé sledovat prostředí, kde se film odehrává, a různé herce. V českých hercích se skoro vůbec nevyznám, ale celou dobu jsem si říkala, že mi je ta "obá-čan" nějaká povědomá - a pak si v titulcích všimnu jména "Naďa Konvalinková" :) A to se přitom tentokrát ani Nodame Cantabile neodehrávalo v Praze. Zdá se však, že spolupráce s Čechy byla poměrně velká. ~(4,2★)~ ()
Je možná škoda, že místo dvou speciálů a dvou filmů jsem se nedočkali druhé řady seriálu. Takhle je všechno poněkud rozkouskované a tento film doplácí zejména na to, že hlavní pozornost je v něm soustředěna na Chiakiho. Nejzajímavější pasáž s Nodame je nejspíš její poskakování kolem Mahenky (škoda že jsem o tom nevěděl, na Juri Ueno bych se určitě přišel podívat), a to je trošku málo. A tak je výsledkem mírná nuda, nic moc zajímavého se tady neděje. Bohužel. Musíme si počkat na druhý díl. ()
Nejsem si jistá, jestli existuje jiný film, který by dokázal tolik propojit poslech hudební klasiky s emocemi a opět z ní udělat formu organicky sepjatou se životem, s napětím, veškerou možnou hravostí i vášní, obdivem, radostí i spoustou dřiny... V základě jde o příběh dvou mladých lidí, kteří se rozhodli věnovat se vážné hudbě profesionálně. Původní (či úvodní) seriál neznám, ale myslím, že na filmovému zážitku to snad nikterak ubírat nemusí. A že to celé dělali Japonci, kteří dokáží dát mile úchylný rozměr téměř čemukoli na světě, věřte, že spojení klasika=nuda tady opravdu nehrozí, přesto, že je to typ filmu, který se snaží přivádět mladé lidi k vážné hudbě a velice decentně v tomhle směru vzdělávat... Pro mě sice exotika, ale ta kombinace střízlivosti a úcty s nezřízenou barevností, nadšením a absence jakýchkoli zábran či hranic mezi klasikou a kýčem, mezi realitou a animací mi připadala nakonec úplně odzbrojující ... a jako celek to má fakt vtip, nápady a šmrnc. Českého diváka možná navíc osvěží i to, že velká část byla točena u nás (v tom všem mumraji kromě známých míst uvidíte třeba Lubomíra Lipského a uslyšíte japonštinu z úst Nadi Konvalinkové). ()
I když po čase vidím Nodame Cantabile trošku jinak, návrat k tomuto tématu byl opět skvělý. V klasické hudbě mám vřelý vztah a i když tento snímek má svá slabší místa, skvěle použité skladby mi dokázaly vykouzlit úsměv na rtech a dojmout zároveň. ()
Po delší době jsem se vrátila k Nodame a postupně se mi vybavovalo, co mi vadilo na seriálu. Bohužel z těch dobrých se mi nevrátilo nic. Celé mi to přijde strašně a zbytečné a kdyby se místo dvou filmů udělal jenom jeden s tím, že ten první se zkrátí na 10 minut, bylo by to lepší. I přes to, ale nelituji, že jsem si to pustila, protože ta hudba je prostě úžasná. Je to vlastně asi to jediné, co tady můžu opravdu vyzdvihnout. Celou dobu mi ale vrtalo hlavou, jestli bylo to předabování do japonštiny uděláno záměrně tak špatně... ()
Reklama