Režie:
Eric GuiradoKamera:
Laurent BrunetHudba:
Christophe BoutinHrají:
Nicolas Cazalé, Daniel Duval, Jeanne Goupil, Chad Chenouga, Benoît Giros, Clotilde Hesme, Paul Crauchet, Liliane Rovère, Ludmila Ruoso (více)Recenze (6)
Príjemný oddychový film o živote, o stratách a nálezoch. Plynulo bežiaci dej je prestrihaný prírodnými scenériami, ktoré sú skutočne nádherne. Pekná reč a hudba je len bonbónik na torte. Nenudí, nepresvieča, nemoralizuje, ale výborne podané. Humor: ** Romantika: ** Hudba: *** Vtiahnutie do deja: **** Realita: ** ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $264,889║Tržby Celosvetovo $4,914,515║ ()
Super pohodový filmík, ktorý som mal pri záverečných titulkoch problém vypnúť. Stále sa mi nechcelo veriť, že už skončil. A to bol i jeho jediný problém, pretože filmy o transformácii idiotov na normálnych pohod'ákov by mali byť o niečo dlhšie. Tu chýbala výnimočná scénka, pri ktorej by to s divákom zalomcovalo a pri ktorej by pochopil, že došlo k zmene hrdinu. Tu, miesto toho, máme iba koniec, kde na vlakovej stanici povie otec synovi, s ktorým sa desať rokov nerozprával, "Opatruj sa,." môj chlapče." a tým to máme odbité. Ale, ked' prižmúrim oči, tak tie štyri si to zaslúži. A ešte za to nádherné prostredie, príjemný hudobný doprovod a suprovú 'kočičku' Clotilde Hesme, ktorá tomu dodávala parádny šmrnc! ()
Film zdánlivě o ničem - já tomu říkám "styl Kolja" - zdánlivě se nic neděje, ale v pozadí bublá hluboký vztah, jeho vývoj a peripetie se závěrečným vyvrcholením. V tomto filmu jde o hledání a znovunalezení toho, kam hlavní hrdina patří - rodiny, venkova, sousedského prostředí, kde o druhém všichni všechno vědí. Zdánlivě nuda, před kterou hrdina utekl do Paříže, ale tam byl sám, ačkoliv si to neuvědomoval. A když se za ním na venkov přestěhuje i jeho pařížský kamarád, "aby si léčil nervy" - halelujá, happy end je na světě:-) Příjemný film, který nejlépe vychutnáte s francouzkým vínem a sýrem:-) ()
Milý a příjemný film, kterých se už netočí mnoho, film pro seniory, ale stejně tak pro juniory, o možnosti vzájemného soužití bez antagonismů v dualitě nejen mladý-starý, ale také muž-žena, člověk-zvíře, člověk-stroj. Co je k tomu zapotřebí: vytnout sekeru, poznávat vcítěním, rozbít ostré hranice svých předsudků, podvolit se osudu, ale přitom neztratit svoji svobodu. Negativem tohoto filmu je písnička "Les toros" od Jacquese Brela, v niž se obchodníci (les épiciers) postupně vydávají za Dona Juana, Garciu Lorcu a Nérona. Zatímco obchodník / kupec / prodavač není nikdo, a většinou se o něm něco dozvídáme teprve tehdy, když zavře obchod. Pozn. 1: Je to poznámka možná nejapná, ale pro mě velice cenná. Je z raného mládí mojí matky (před týdnem 94 let): "Ve Žďáře (nad Sázavou) byl konzum, kam si holky chodily kupovat bombóny (samozřejmě jeden). Prodavač jim byl sympatický a tak se jednou zeptaly člověka, který právě vyšel z obchodu, jak se jmenuje. Řekl jim, to je přece pan Prdíček. A tak to bylo celý rok pane Prdíčku sem a pane Prdíčku tam, až jednou na ně jeden kupující počkal před krámem a povídá jim, holky, to je přece pan Kakáč. Příští den holky opět přišly a omlouvaly se co to šlo. Pan Kakáč je ale přerušil a řekl jim: holky, to je jedno jak člověku říkáte, hlavní je, když ho máte rády.... ()
Galerie (34)
Photo © Jump Street Films
![Le Fils de l'épicier - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/241/159241896_66acad.jpg)
Reklama