Režie:
Čeněk DubaKamera:
Josef StřechaHudba:
Jiří ŠustHrají:
Josef Bek, Svatava Hubeňáková, Jiří Vala, Jaroslav Vojta, Vladimír Řepa, Miloš Nesvadba, Miroslav Polach, Jaroslav Rozsíval, Vladimír Hlavatý (více)Obsahy(1)
Příběh o přátelství na život a na smrt zachycuje skutečnou událost, ke které došlo v zasněžených Krkonoších v roce 1913. Aktéry dramatu byli Bohumil Hanč, jeden z našich prvních lyžařských závodníků, a jeho přítel Václav Vrbata. Děj filmu se odehrává mezi roky 1912 a 1913 a je zarámován dvěma mezinárodními závody v běhu na 50 km. Bohumil Hanč chce po vítězství v roce 1912 na prosby své ženy Slávky závodění zanechat. V roce 1913 se na závody přihlásí silní zahraniční soupeři, proto Bohumil podlehne prosbám kamarádů a rozhodne se naposledy jet. Při závodech se však změní počasí. Začne vát silný vítr a sněžit, přijde krutý mráz a pro závodníky to znamená boj o holý život... (Česká televize)
(více)Recenze (87)
Sice se zub času na tomto filmu hodně podepsal, ale i tak jde o kvalitní rekonstrukci smutné události, jejíž hlavní devizou je kontrast mezi počáteční idylou Krkonoš jako ráje lyžařů a jejich odvrácenou tváří, která dává naplno najevo svou nelítostnost (ona sněhová bouře byla provedena tak ralisticky, že mi začala být doma v teple pěkná zima!), v tomto ohledu funguje film na výbornou, ve všech ostatních trochu pokulhává. ()
Životopisný snímek dvou kamarádů lyžařů, kteří každým rokem pořádali závody v Krkonoších se sousedními státy ( v tomto případě Němci). Je to tragický snímek se vším všudy, ale je dobře natočen a musím říci, že na tu dobu byl i dobře herecky obsazen. Lze se na něj i po 50.letech bez obav podívat. ()
V dětství jeden z mála hororů, které byly k vidění. Umrzlý umrlec s bílým (ojíněným) obočím mne strašil ve snech. K tomu ta dramatická hudba. Brrrrrrrrr! Ta jména (Hanč a Vrbata) jsem doposud nezapomněl. Ale i po letech působivý film, byť ta sportovní motivace, která vedla k tragédii, je pro mne vlastně dost nepochopitelná ()
Strhující drama přátelství dvou kamarádů a obrovské lásce k lyžování, která je nakonec oba stojí život. Díky natáčení v opravdových reáliích horského zasněženého prostředí je film silný a nepůsobí lacinou studiovkou. Pěkně se blýskl i hudební skladatel Jiří Šust. Když jsem kolikrát film viděl jako děcko, poslední scéna mě vždycky doslova uhranula. A je tomu tak i dnes. Tenhle film nestárne a patří k našim nejlépe natočeným dramatům podle skutečných událostí. ()
Když to vidím, nikdy si nejsem jist, jestli mám chuť vyrazit na běžky, nebo si sednout k topení. Povedený a dojemný film. ()
Ráda bych ocenila, že přestože je film z roku 1956, není dle mého nijak ideologický. Trochu naivní, to ano, ale jinak věrné zpracování známé skutečné události. ()
Na tomhle snímku se zub času pořádně podepsal. A to jak z filmového tak i z lidského hlediska. Téměř čtyřicátník Josef Bek se do role sedmadvacetiletého Bohumila Hanče položil vcelku zdařile, není určitě jeho chybou, že měl hrát někoho mnohem mladšího. Film však v první polovině příliš nudí, ke třem hvězdám ho dotlačil až dobře zvládnutý závěrečný závod. Příběh Hanče a Vrbaty by si ale bezpochyby zasloužil kvalitnější a aktuálnější filmové zpracování. ()
Josef Bek v roli horala učitele co sice má možnost odejít jinam dělat, ale díky lásce k horám. A hlavně lyžování nemůže odejít. Chystá se závod na velikonoce na 50 km. Je sice krásné počasí ,ale to jak asi víme se na horách velice často mění k nepoznání. Velice mě překvapilo ,že na závod se vydává jen v košili bez ničeho. Během závodu nastane děsná vánice a začne mrznout (tady musím tvůrce pochválit za předvedení tohodle počasí ,docela by mě zajímalo ,jak to v té době udělali. I mě bylo až zima ,když sem se na to díval) Závodníci jeden po druhém vzdávají až na Beka a jednoho zahraničního účastníka. Sice se je snaží zastavit ,ale nepodaří se jim až se jim to stane osudným...... Velice poutavý snímek o životě na horách. Velice mě překvapilo ,že v době budování se natočil snímek ,který nemá s oním tématem nic společného odehrává se v době těsně před První světovou válkou. ()
https://www.respekt.cz/tydenik/2012/51/osudny-den-v-krkonosich ()
Kdybych předem neznal tragický konec tohoto příběhu, byl bych určitě do posledního momentu fakt přibitý do křesla. Film je natočen jako krkonošská obrozenecká idylka, která poznenáhlu přejde do sportovně meteorologického dramatu, kde nejlepším hercem je počasí, dokonalá kulisa. Ta vichřice člověka vtáhne, až mu začne být zima. Silný příběh velkého kamarádství až za hrob. Bez větších příkras. 85% ()
Vážný film o velkém přátelství, které stálo život dva výborné lyžaře. Velmi dobře udělaná rekonstrukce skutečného dobrodružství Bohumila Hanče a jeho přítele Václava Vrbaty, které nedopadlo zrovna podle hollywoodských scénářů, ale podle toho, jak to napsal život. Hudba: Jiří Šust ()
Milá i těžká atmosféra tehdejší doby vystřídaná závěrečnou bitvou o život, z které mrazí až tady. Čert vem pár nepřesností. Pointa přátelství, rivality a touhy závodit, vyhrát ještě jeden závod, se povedla vykreslit na jedničku. ()
Stejne krute a krasne jako hory samotne. ()
Film je velmi dobře zvládnut po herecké i režisérské stránce. Nese mnoho poselství. 1) lyžařský sport je pro člověka daleko nebezpečnější než cigára, chlast, promiskuita bez prezervativu a drogy. 2) Žít v Krkonoších v r. 1912 muselo stát naprosto za hovno a tento talentovaný žák pana řidicího raději zhebnul v nesmysleném závodě, než aby se stal váženým stavbyvedoucím v Brně jako můj prastrýc 3) Život zimního tkalce byl nesmírně krutý, kombinovaný se životem letního zedníka bez jistot a odborové organizace. Je mi záhadou, kde tedy tihle lidé brali čas na lyže, na divadlo a muzicírování. Když jsem ještě nebyl mrzák, neměl jsem vůbec žádný volný čas. No prostě, něco tu nehraje. ()
V porovnání s Posledním závodem nevychází tento snímek podle mě vůbec špatně. Ačkoliv jakoby každý z těchto filmů byl o něčem úplně jiném. Zde je to hlavně o síle přátelství, což Poslední závod naopak moc neakcentuje. V úvodu je na filmu trošku znát doba jeho vzniku (viz připomínka těžkých sociálních podmínek v Hančeho širší rodině). A zejména po hudební stránce na mě film zas působil poněkud archaicky. Ale špatné to celkově určitě nebylo. Dokonce mě mile překvapilo, že v jedné scéně (když se rozdělují úkoly v záchranářské operaci) bylo zmíněno i jméno Emericha Ratha, hrdiny z Posledního závodu. ()
Velice silný film, který nedokázalo pokazit ani poněkud primitivní antiněmectví (byť pouhých 10 let po válce pochopitelné) a poněkud přehnané učitelovo vlastenectví. S překvapením tady čtu, že si ve snímku zahrál epizodní roli starého lesníka i pravý Emerich Rath. Fakt ho lituju, že se musel dívat na to, jak nelichotivě je zpočátku filmu vykreslen jen proto, že má německé jméno, mě by na jeho místě ta nespravedlivost pěkně štvala. A Vojta je kapitola sama o sobě, u tohoto herce si vůbec nedokážu představit, jak vypadal zamlada, ten se snad už jako dědek narodil a od porodu se jen zvětšoval. ()
Závěrečná pasáž se samotným závodem je uhrančivá a patřičně drsná, ale příliš krátká a uspěchaná. Důvodem je rok vzniku, protože v padesátých letech nešel natočit ani sportovní film, aby na něj nebylo naroubováno sociální drama. Tvdrý život v Krkonoších pozdního Habsburského mocnářství si o to v očích soudruhů z Barrandova přímo říkal, takže většinu stopáže zabralo tkalcovské tření bídy s nouzí. Josef Bek se svým živelným herectvím utáhl i tohle, ovšem šance na působivý surival byla promrhána. ()
Viděno při příležitosti 100 let od této tragické události. Ačkoliv je úvod roztahaný a finální dramatická sekvence poněkud zmatená (možná cíleně), jde o dobrý film s nepřehlédnutelným Josefem Bekem. ()
Film, pri ktorom mrazí aj keď sedíte pod dekou. ()
Trochu veľa omáčky na začiatku a vlastne po väčšinu filmu, kým došlo na samotné lyžiarske preteky vo sviatočných košeľách. Metelica, tá bola celkom realisticky natočená aj s bojom o život. ()
Reklama