Režie:
Viktor TaušScénář:
Viktor TaušKamera:
David ČálekHrají:
Viktor Tauš, Mikuláš Křen, Milan Mejla Hlavsa, Vanda Hybnerová, František Černý, Saša Rašilov nejml., Jiří Schmitzer, Eva Turnová, Jan Vozáry, Jan Pokorný (více)Obsahy(1)
„Ztratit se můžeš, ale vrátit by ses měl“… Viktor zaznamenává svět kolem sebe i své myšlenky na videokameru s úporností člověka posedlého filmem a Quentinem Tarantinem zvláště. Potácí se mezi natáčením reklam a dokumentu ze života mladé policistky, až uvízne na mrtvém bodě. A v téhle chvíli se sblíží s kamarádem Mikim, který zavede Viktora do světa tvrdých drog. Z uměleckého zápasu se tak stává zápas o život… Debut režiséra Viktora Tauše nese řadu autobiografických prvků. Podává drsnou, ale autentickou výpověď o tom, jak dočasně vyměnil svou lásku k filmu za nenávist k sobě samému, zoufalství a utrpení. Peklo, které zachycuje, se jmenuje heroin. Přesto však jde o film plný naděje a odvahy. K cestě zpět z tohoto pekla jí bude hlavní hrdina potřebovat opravdu hodně. (Česká televize)
(více)Recenze (76)
Na filmu mě zaujal spíše jeho příběh, než ten film samotný. Režisér začne točit film, pak začne fetovat, dostane se z toho a rozhodne se, že ten film dodělá a vloží do něho svuj příběh. A ono se mu to povede. Nejvíce bych ocenil originalitu, protože takový film u nás se nevidí každý den, velmi dobrý střih a dobré propojení reality s natáčeným filmem ve filmu. No a samozřejmě Hudbu Praha :) ()
Prostě plod devadesátých let, v jiném desetiletí by tenhle film asi vzniknout nemohl. Ta fascinace Q. Tarantinem, milieu absolutní umělecké i osobní svobody, jež však může – řekne-li svobodomyslný bohém a volnomyšlenkář své ano drogám – vést do područí závislosti. Osobně mě fascinuje, nakolik dokáže být Tauš zároveň upřímný sám k sobě, seberefenční (jako by natáčel svou vlastní 13. komnatu; ano, odkazuju k tomu dokumentárnímu cyklu České televize), ale zároveň tu svou autentickou zpověď dokáže mistrně stylizovat, přijít s osobitým kódem. Palec hore. A nějaká ta hvězdička je i za Mejlu Hlavsu! 70 % ()
Čo bolo rádoby cool v rokoch 90tych, dnes už pôsobí občas trápne. Nepopieram filmu určitý náboj, osobné posolstvo a konzistentnú atmosféru, len mi Kanárek pripadá najmä ako egoistická sebeprezentácia tvorcu s talentom. Je toto ten správny spôsob, ako vyznať svoju lásku ku kinematografii? Meno Tarantino tu padne asi 150 krát a mne to bohužiaľ pripadalo až extrémne trápne. No a Křen mi liezol na nervy ešte viac. Áno, kamera a strih môžu byť predmetom zaujímavého rozboru, ale zvyšok by som analyzovať nechcel. Bohvie, čo by mi z toho vyplynulo. ()
No hlavně že to dobře dopadlo, jen toho Mejly je škoda. Kanárek něco do sebe má, jak dokumentuje značný podíl čtyřhvězd od mých oblbenců, pro mne však jeho hodnota tkví jen v prostoru věnovaném tomuto gigantovi české hudební kultury (přestože to jen vypadá, jako by hrál sám sebe). Jestliže jsem Žiletkám dal jen tři, Kanárek víc než dvě dostat nemůže. ()
Hlavní hrdina (čili rejža, autor, herec, vlasáč a tak dále v jedné osobě) pro mě oplývá úžasným charismatem, takže mu s radostí odpouštím typicky neherecký projev. Celý film se nese na těžko přístupné, nepřátelské vlně, se kterou divák musí bojovat - a to jsem si parádně užila. --- 2.1.2020: Dala jsem si promítání po deseti letech a pořád dobrý. Viktor Tauš vskutku v jednu chvíli byl nejkrásnější muž na planetě, škoda, že jen takovou chvilku, a škoda, že z toho kromě Kanárka nic nebylo. ()
Galerie (4)
Zajímavosti (6)
- Natáčanie filmu prebiehalo na viacerých miestach Prahy. (dyfur)
- V průběhu natáčení měl Mikuláš Křen (Miki) autonehodu, při které utrpěl zlomeninu pánve. Film dotáčel v bolestech a v některých scénách za něho zaskakoval Radim Špaček. (Fenk)
- Český lev 1998 za Střih - Alois Fišárek. (M.B)
Reklama