Obsahy(1)
Film Zpráva o Králi Šumavy lze považovat za zprávu ve smyslu objektivního svědectví jen do jisté míry, ale právě proto autoři tento snímek takto nazvali. Chtěli totiž zdůraznit kontrast mezi záměrem podat pravdivé svědectví a výslednou podobou filmu, který je souhrnem různých životních postojů. Více než třicetileté pátrání režisérky Kristiny Vlachové a několik let trvající natáčení, na jehož konci měla být skutečná verze o mýtu "Krále Šumavy", totiž opět potvrdilo fakt, že dějiny jsou vždy dějinami konkrétních lidí, z nichž každý prožívá určitou dobu jiným způsobem. Hlavním příběhem doby tohoto filmu je život jednoho z Králů Šumavy Josefa Hasila, který žije již téměř půl století v USA. Jeho vyprávění, stejně jako zkušenosti ostatních aktérů, nám umožňuje setkat se s neohroženými, zbabělými i nejednoznačnými lidskými osudy, jejichž naléhavá nezaměnitelnost byla do dnešní doby podávána v podobě mýtů a to v rovině vztahů osobních, rodinných a v neposlední řadě společenských, jak o tom svědčí mimo jiné legendární kniha i film Král Šumavy. (Česká televize)
(více)Recenze (6)
Nutný doplnok k thrilleru Král Šumavy. Neosvieteným otvára oči nad totálnym prekrúcaním skutočnosti a ideologickou pochybnosťou daného filmu a osvietených už len zoznamuje s niekoľkými zaujímavými detailmi zo života reálnych "kráľov Šumavy". (7/10) ()
Téma je silné, Josef Hasil a jeho blízcí velice sympatičtí, nicméně dokument je jen skrumáží nahodilých útržků výpovědí několika dnes už velmi starých lidí a bez pevnější dramaturgie je výsledek rozpačitý, protože mnozí už nedovedou celistvě vyprávět a dokument jim nepomáhá ani to nijak nekompenzuje. Ukázky a výpůjčky z jiných filmů, včetně tendenčního Krále Šumavy, jimiž jsou výpovědi pro- nebo podkládány, v takové kompozici nenesou téměř žádnou přidanou hodnotu, Jestli autorka 30 let pátrala a roky natáčela, pak mi připadá, že toho vlastně vytěžila dost málo. *~ ()
Král Šumavy je stejně divná pojmenování, král hranic? Jenom protože lidé chtěli žít jinde, stovky mrtvých a zničených rodin a životů... Dlouhých třicet let sestavovala a sbírala režisérka Kristina Vlachová informace, fakta a výpovědi pamětníků o Králi Šumavy Josefu Hasilovi, a všech dotčených osobách, než přistoupila k natáčení dokumentu. ()
Že nezabečela?¬ Propagandistický dokument nemající pro poznání historické pravdy žádný význam, krom záporného. Vynikající snímek "Král Šumavy" R. Kalčíka a K. Kachyni byl zde zneužit pro jednostranný pohled na poúnorovou historii Československa. Protože když řeknu "Á", je mojí povinností, jako domunentaristy, říci taky "Bé". Je jisté, že K. Vlachová si nezabečela. Snad nechtěla se připodobniti bekajícímu dobytku, snad se jí to i podařilo, nicméně povedlo se jí dostati svou pověst dokumentaristy na zcela podřadnou úroveň. Alespoň u lidí kriticky myslících, dovedších by říci i o ono "Bé". Chápu plně, že v hodinovém předvedení není možná ani z části úplná analýza doby, ale takto vypadá to že záměrně vybudovati tupou, jednostrannou propagandu, snižující i samotný film na pouhou propagandistickou úroveň — ne, takto se práce dokumentaristy nedělá, paní Vlachová.¬ Nepoučený divák si po shlédnutí "Zprávy" odnese silně zkreslený, od pravdy na hony vzdálený obrázek jak na popisovanou dobu a zvláště pak situaci na našich šumavských hranicích v té době, ale, a to je ne méně smutné, i na silný a výjimečný snímek "Král Šumavy", v němž zabudovaná "propaganda" omezuje se na to, že ukazuje poválečnou skutečnost jen z jedné strany tvořivší se tenkrát železné opony. Přitom však, oč ve filmu hlavně šlo, to je podaný dramatický příběh účastníků. Ve "Zprávě" Vlachové jde přede vším o propagandu, jiné kvality — umělecké nebo odborné — nemá. ()
Obsahová stránka zajímavá, ovšem technická otřesná. V pořádku jsou snad jen archivní záběry, ty původní jsou neskutečně přeexponované. A k dovršení všeho paní režisérka neváhá umístit na přepálené bílé pozadí bílé titulky (bez kontur!) se jmény vypovídajících. ()
Mám za sebou Kachyňovu ideologickou oslavu (mimochodem zatraceně poctivá filmařina) i první sérii Ondříčkovi telenovely a tak bylo na čase se na celou věc podívat taky trochu víc dokumentaristicky. Josef Hasil, Kilián Nowotny a další „králové Šumavy“. Cenné jsou především osobní výpovědi, ale nemohu se zbavit dojmu, že za třicet let příprav se dalo vyšťourat mnohem víc. Úplně na jedničku není ani technická stránka nebo dramaturgie a tak Zprávu o Králi Šumavy beru jako další z dílku jedné velké skládačky. ()
Reklama