Režie:
Nick CassavetesKamera:
Caleb DeschanelHudba:
Aaron ZigmanHrají:
Abigail Breslin, Sofia Vassilieva, Cameron Diaz, Jason Patric, Evan Ellingson, Alec Baldwin, Heather Wahlquist, Joan Cusack, David Thornton, Thomas Dekker (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Když Saře a Brianovi onemocněla leukémií dcerka Kate, život celé rodiny se změnil. A protože ani oni, ani jejich starší syn nejsou vhodnými dárci, rozhodnou se rodiče zachránit život Kate tím, že si „pořídí“ další dítě, které by dceři darovalo kostní dřeň či jiné orgány. A tak se narodila Anna, dítě ze zkumavky. Rodiče ji sice milují, ale už od narození slouží jako dodavatel genetického materiálu pro svou starší sestru, pupečníkovou krví počínaje, kostní dření konče. Když je Kate patnáct let, její stav se radikálně zhorší. Zákeřná nemoc znovu udeřila, navíc jí selhaly ledviny. Rodiče trvají na tom, že Anna musí darovat Kate svou ledvinu. I přestože spolu mají sestry velmi silný vztah, Kate se vzepře, najme si právníka a s jeho pomocí se chce soudit se svými rodiči o právo na své vlastní tělo. (TV Nova)
(více)Videa (1)
Recenze (715)
Tak to bylo milé překvapení, že i americký film může řešit závažné téma. "Hospodaření s orgány vlastního dítěte" by mě dřív napadlo tak jedině v souvislosti s chudými rozvojovými zeměmi, ale tato možnost, která se asi v reále děje, je docela šokující. Dalším překvapením pro mě bylo, že i Cameron Diaz možná ve "svém věku" už trošku dospěla a je dokonce schopná docela přesvědčivě zahrát i vážnou roli (i když ta histerka jí tu šla asi nejlíp). Obě holky sestry skvěle zahrané. ()
To je ale ořech. Jsem přesvědčen, že to Nick myslí dobře, ale kvalita jeho filmů se odvíjí od kvality scénářů. Zvolené téma odkrývá mnoho doposud nezodpovězených otázek a co zvlášť oceňuju, je vícepohledovost na problém, jemuž se snímek věnuje, přestože párkrát sklouzává k levnému citovému vydírání. Cassavetes je dobrý vypravěč, 15 minut buduje slušnou scénu, která má silný citový dopad, a vzápětí ji zabije dovětkem/záběrem/cokoliv chcete (dcera soudkyně, obhájcův zdravotní problém; to, co se stane po noci po plese), čímž celý úsek degraduje... A i když je například ta příprava na ples nesčetněkrát omletá, Nick ji dokáže ve správnou chvíli odlehčit (focení), a postavit ji tak mimo srovnání s nabízejícími se parodiemi. My sister's keeper by bylo možné rozebírat několik hodin, já jen na závěr zmíním, že v celkem dobré herecké konkurenci mě zaujala postava otce, který sice nemá tolik prostoru jako ostaní, ale v jeho výrazu nebo malých gestech, jsem našel mnohem víc. Slabší povahy budou ronit, my cynikové budem dojati jen místy. Notebook zůstal nepokořen. ()
ZLO. Od první až do poslední scény. Zlo v kombinaci s nesnesitelnou nudou, “okrášlené” umírajícím děckem, které kdesi mezi zvracením a krvácením, chrlí moudra o životě a smrti. Ale režisérovi to bylo viditelně málo. Bylo totiž nutné zapojit ještě dalšího malého člověka (čti infans), který se ve svých 11 letech rozhodne vzít osud pevně do vlastních rukou (ehm), díky čemuž se rozvíjí strhující rodinné drama, plné plytkých (n)emocí, špatných hereckých výkonů (bylo to opravdu nutné, Alecku?) a dokonale načasovaných frází, nad nimiž se jistě zapotil nejeden americký tvůrce. 109 minut, které jsem mohla využít třeba k upřenému hledění na prázdnou zeď - jaká škoda. ()
Nebudu se s nikým hádat o tom, zda tento film atakuje city divákovy prvoplánově, či ne.. samozřejmě, že ano. Pokud vás však film zastihne v náladě, kdy jste schopni to akceptovat a přehlédnout, dostane se vám na americké poměry příjemného dramatu, ve kterém exceluje nikoliv Cameron Diaz, nýbrž Abigail Breslin. ()
Komentář kromě SPOILERŮ obsahuje i myšlenky svědčící, že Subjektiva nedojímají umírající děti. Není tomu tak, dojímají ho i umírající dospělí. Nedojímá jej tento film. Člověk by se s radostí rozhovořil o citlivosti, s kterou Cassavetes zpracoval téma dívenky, jež už nechce rozdávat kusy svého těla na zachraňování starší sestry. Je ovšem otázkou, k čemu že to byl režisér citlivý. K tématu jistě ne, neboť pocit: "Ach ta, dívenka tak krásně umírala, smrk, a to bylo tak krásný, když nakonec bylo po ní. Fňuk. Taky bych chtěla, aby moje holčička dostala rakovinu, brek," který film vyvolává, by neměl patřit k emocionální výbavě člověka s rozumem i srdcem na správném místě. Nedůvěřivec zase bude mít problémy s rozhovory typu: "Ach sestřičko, já tě mám tááák ráda, ale tu ledvinu ti nedám a ty umřeš. Tady máš pěknou pusu, mám tě tááákhle ráda," "To je v pořádku, já bych ji snad ani nechtěla (ledvinu, ne pusu), já vím, že mě miluješ, a já tebe taky strašně miluju," "Holky moje, vy jste zlaté, vy se tak milujete, to je krása.." Nějaké to zaskřípění v rodinných vztazích se zpočátku sice objeví, ale odplaví ho dojetí fabrikované dle vzorkovníku hudby Hollywood Melancholy (2005-2010). Harmonii americké rodiny prostě nemůže rozrušit vůbec nic a divák to ví od počátku. Našla by se i řada dalších prohřešků, která vážné téma ponižuje na sladkobolný kýč, ale já na sepsání toho seznamu nemám. Tak tedy jen poznámka na okraj: v americkém soudnictví vítězí ve sporech ten, kdo více dojme soudkyni. Slabé **. ()
Galerie (17)
Zajímavosti (11)
-
Pes Soudce advokáta Campbella Alexandra (Alec Baldwin) je border kolie, jedno z nejchytřejších plemen vůbec.
(hendrich6)
- Film je natočen podle stejnojmenného románu Jodi Picoult, nicméně je v něm pozměněn konec. (Kreeki)
Reklama