Režie:
Alejandro González IñárrituKamera:
Rodrigo PrietoHudba:
Gustavo SantaolallaHrají:
Javier Bardem, Maricel Álvarez, Hanaa Bouchaib, Guillermo Estrella, Eduard Fernández, Ana Wagener, Diaryatou Daff, Raul Moya Juarez, Martina García (více)Obsahy(1)
Příběh filmu ukazuje životní cestu Uxbala, konfliktního bývalého narkomana, který hledá smíření se svým otcovstvím, láskou, duševnem, zločinem, vinou a smrtelností, obklopený nebezpečným podsvětím moderní Barcelony. Jeho obživa stojí mimo zákon a oběti, které je ochoten položit pro své děti, neznají hranic. Uxbalovi díky rakovině zbývají pouhé dva měsíce života, během nichž se snaží zajistit budoucnost svých dvou potomků, kteří bezcílně proplouvají životem. Zároveň se konfrontuje s přítelem z dětství, který je nyní policistou, se svojí bývalou manželkou, která je maniodepresivní prostitutkou, a dalšími výraznými postavami. Uxbal ztělesňuje velmi rozporuplného muže - oddaný otec, zhrzený milovník, pouliční zločinec, duchovně založený člověk. Jako život samotný, i tento příběh končí tam, kde všechno začíná. Obklopen osudem a překračující hranice, začíná Uxbal vidět svoji dosud mlžnou cestu jasněji a uvědomuje si svůj otcovský odkaz dětem. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (332)
Syrová barcelonská oddysea, pocta velkoměstu a famózní one man show Bardema s rakovinou. Bohužel to ale mezi sebou nemá žádnou "vatu" ani jiné pojivo, takže spousta zajímavých obrazů, ruční kamera a pár solidních scén vyznívají do ztracena. Chybí tah, chybí emocionální náboj a je to moc dlouhé. Inarritu chce hrát stejnou muziku jako v 21 Grams, ale nemá na to dostatečně dobré noty, resp. má příběh a charaktery kterým nerozumíte a nechápete je. ()
"Tati, jak se píše Beautiful? Biu - ti - ful." Iňárritovu tvorbu jsem nijak nesledoval, ale s viděním Biutiful to budu muset napravit a tak nějak "porovnat", jelikož mi přijde opravdu zvláštní, proč tak změnil svůj pohled na film (dle názoru, který jsem slyšel). Ohledně Biutiful, tenhle film je tak zvláštně působivý, že mi ani nevadila jeho vysoká stopáž. Na druhou stranu si myslím, že i kdyby to mělo polovinu skutečné délky, také by se nic nestalo. Ale byl to pěkný film! ()
Tak ja pôjdem trochu proti prúdu a prejavím spokojnosť so štvrtým Innarituovým pokusom o dieru do umeleckého sveta. Našťastie pochopil, že trikrát opakovaná scenáristická schéma navzájom sa preplietajúcich príbehov by už bola únavná a tak natočil klasický priamočiary film. Jeho najväčšou devízou je fakt, že aj pri svojej dĺžke nemá hluché miesta, nenudí a vždy v pravý čas pripraví nejaký zaujímavý a nečakaný zvrat. Problém mám skôr s jeho posolstvom, ktoré sa snaží byť opäť všeobímajúce, lenže problémy s načierno pracujúcimi prisťahovalcami a problémové životy feťákov sú všeobecne známe. Menší problém mám so záverom a kontroverzným rozhodnutím černošky, mierne optimistický záver by tomuto filmu slušal viac a vyznel by silnejšie a logickejšie. Alebo som niečo prehliadol a vrátila sa? Tak pardon, prehliadol som. ()
Iňárritu už zjevně neví coby. Každá scéna je vypiplaná a vlastně sama o sobě působivá. Ale celek by mohl trvat 90 minut i tři hodiny, nehrálo by to roli. Těžko určit, jestli tu jde víc o sociální portrét bídy, napínavý příběh o jednom člověku, nebo apartní snaha vnést do každodennosti trochu mystiky. Biutiful neobstoji nakonec ani v jednom. Málokdy se vidí takové mrhání talentem. ()
Rozhodně se nenechte odradit některými škarohlídskými recenzemi, Biutiful je úžasně silný zážitek, emocionálně mě odrovnal jako už dlouho nic, a podle reakcí v kině jsem určitě nebyl sám. Nic nečekejte, nehledejte chyby a detaily a poddejte se, odpor je marný. A Bardem úžasný. 9/10 PS: po velmi dlouhém uvážení musím dodat, že žádná Černá Labuť, natož nějaká Králova řeč, ale právě Biutiful je pro mě filmem roku... ()
Galerie (49)
Zajímavosti (10)
- Role Javiera Bardema je úplně první v historii oscarových nominací, kdy byl herec nominován za hlavní postavu, která celou dobu mluví španělsky. (Taninaca)
- Iñárritu během konkurzů po celém Španělsku nenašel nikoho vhodného pro ztvárnění postavy trpící maniodepresivní poruchou. Až těsně před natáčením zkusil casting v Argentině a narazil na tamní divadelní herečku Maricel Álvarez. (Olík)
- Prvá scéna s prsteňom je skoro doslovnou citáciou prvej scény Formanových Lások jednej plavovlásky (1965). (zachary_m)
Reklama