Režie:
Blake EdwardsScénář:
JP MillerKamera:
Philip H. LathropHudba:
Henry ManciniHrají:
Jack Lemmon, Lee Remick, Charles Bickford, Jack Klugman, Alan Hewitt, Jack Albertson, Mel Blanc, Lynn Borden, Charlene Holt, Jack Riley, Ken Lynch, Bert Stevens (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Uznávaný odborník v oblasti public relations ze San Franciska je "společenský" piják... který nikdy nepřestává být společenský. Jeho horlivá žena začne pít, aby s ním držela krok. Mají zlaté časy. Jenže pak se všechno obrátí... Film Dny vína a růží získal celkově pět Oskarových nominací a Oskara pro nejlepší píseň za působivou ústřední melodii Henryho Manciniho a Johnyho Mercera. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (42)
Slabosťou filmu je veľmi nevyvážený scenár. Konanie postáv na začiatku je pomerne úsečné, nejasné, režisér nasilu "vlepuje" zábery s pohárikom alebo narážky na "drink", aby sme náhodou nezabudli na tému filmu. Približne po 50 minútach film prepína na "vysoké obrátky", dostáva sa vyslovene k patologickým alkoholickým stavom. Pre mňa v tomto momente scenárista až príliš tlačí na pílu, pretože alkoholizmus zďaleka nemusí byť tak explicitný (viem o čom hovorím). Našťastie, po tomto všetkom prichádza naozaj skvelých 20-30 záverečných minút. Z vlastného "výskumu" alkoholizmu môžem povedať, že ani zďaleka nemusia byť jeho prejavy takéto jednoznačné, zretelné (delírium, kazajky). Scenár síce neposkytuje úplne komplexný pohľad na fenomén (napríklad fázy odvykania, liečenia sú tam takmer úplne preskočené, tak isto motívy k pitiu tu v podstate neexistujú, aj keď pri alkoholizme sú motívy vlastne nepodstatné, keďže "dôvod na pohárik sa vždy nájde"), ale na druhej strane veľmi presne ukazuje, že boj so závislosťou je ako ísť proti pohyblivým schodom - ak človek zastane alebo zakopne, ide okamžite dole. A je to na celý život. Na film som sa dlho tešil, možno preto po jeho zhliadnutí mám pocit, že som čakal viac. Kvôli záverečnej polhodinke sa to ale určite oplatí pozrieť každému. ()
,,Opilecký svet je iný, než svet triezveho." Prvá polovica filmu sa nesie v znamení celkom pohodového romantického príbehu. Vykreslila síce do podrobna vzťah manželov, ale pôsobila dosť rozvláčne a - nerád to hovorím vzhľadom k téme - miestami nudila. Spolu so stupňovaním deja sa však vyvinula hutná atmosféra a silná drama v súvislosti s alkoholizmom. Nezabudnuteľná je scéna, keď Jack Lemmon hľadá v euforickom stave schovanú fľašku v sklenníku, až se jej s pocitmi na dne úspešne zhosťuje, a taktiež dosť desivý pohľad na zúrivého alkoholika na záchytke. V celkovom vyznení mi pripadá škoda, že dieťa, ktoré vo vývine napätého vzťahu medzi manželmi hralo dôležitú rolu, s výnimkom záverečnej scény nedostalo väčší priestor (neumožnilo teda pohľad dieťaťa zažívajúceho tieto silné konflikty rodičov) a slúžilo tvorcom v rámci príbehu skôr ako prostriedok. Vo výsledku ide o kvalitný film s výbornými hereckými výkonmi, ale o tri roky starší československý film Dnes naposled s rovnakou témou alebo americkú klasiku The Lost Weekend, v mojich očiach neprekonal. (80%) (Challenge Tour: Rok s najväčšími svetovými režisérmi) ()
Blake Edwards měl neskutečný dar. Dokázal spojit komedii a drama ve filmu, kde fungovaly společně naprosto dokonale. Tady je to ale vidět trochu jinak než v jiných jeho spíše komediálních filmech. Tady je první poloviny rádoby komická, aby se ve druhé části stala dokonale dramatickou, drsnou a sebedestruktivně krutou. Výborné herecké výkony! ()
Tak ako mi rozvláčna snímka s kráľovnou Hepburn spríjemnila pochmúrne popoludnie (Snídane u Tiffanyho), Lee Romick si nedokázala uchmatnúť celý film pre seba a hoci je námet i scenár (bohužiaľ, až v druhej polovici) dokonalý, filmové prevedenie s typickým pomalým štýlom Edwardsa, ma nepríjemne nudilo. Sentimentálni hudobníci Mancini a Mercer však dodali tejto chvíľami mdlej drámičke hlbší rozmer a hlavne druhá polovica je úkažkou obsahovej geniality, keď si predstavujem, že takto nejako to medzi dvoma manželskými bláznami asi vyzerá. Jacka Lemmona netreba komentovať, len škoda, že patetický Tiffany ulahodil môjmu romantickému srdiečku viac. :-) 70% ()
Z dnešního pohledu nepřesvědčivě zpracované téma, které nesnese ani zbla povrchnosti, bohužel přesně tak film ve výsledném dojmu působí. Jedním slovem - nevyvážené: slibný začátek, pak se kvalita postupně vytrácí do ztracena, závěr opět skvělý; herecké výkony kolísaly od výborných momentů (závěrečná scéna) až po směšné (scény v motelu a ve skleníku). Působí až moc okatě, že Lemmon a Remick si na alkoholiky jen hrají (hořký fakt, že Lemmon se o pár let později s alkoholismem potýkal tzv. v reálu, ponechám bez komentáře). Hudba vynikající, k filmu mi ale vůbec nepasovala. Hodnotím dvěma a půl, i s odstupem padesáti let je to koukatelný film (přestože mi vadilo, že alkoholismus zobrazuje dost zjednodušeně), ale popravdě řečeno, asi bych se bez něj obešla. ()
Galerie (29)
Zajímavosti (15)
- Natáčelo se v americkém státě Kalifornie (San Francisco, Albany, Golden Gate Fields). Dům, kde bydlí manželský pár, je na adrese 1800 Pacific Avenue, San Francisco, Kalifornie. Dům však prošel rekonstrukcí a je těžko k poznání. (sator)
- Ve filmu zazní píseň „Days of Wine and Roses“. Hudbu k ní zkomponoval hudebník Henry Mancini a text skladatel a textař Johnny Mercera. Za svou práci obdrželi Oscara za nejlepší původní píseň a v roce 1963 ceny Grammy za nahrávku roku a skladbu roku. Text písně se skládá pouze ze dvou vět, z nichž každá tvoří jednu ze dvou slok písně. (sator)
- Během přípravy na své role se Jack Lemmon (Joe) i Lee Remick (Kirsten) mnohokrát zúčastnili setkání anonymních alkoholiků. Lemmon dokonce strávil několik večerů ve věznici Lincoln Heights, kde pozoroval vězně na záchytce a v místnostech pro odvykání. Později řekl: „Bylo to děsivé sledovat ty ubohé duše mučené deliriem tremens. Na základě toho, co jsem viděl, jsme změnili několik scén. Například jsme použili stůl pro vystřízlivěni, kde je člověk připoután, místo toho, aby se ten člověk prostě probudil v cele.“ (sator)
Reklama