Kamera:
Giuseppe RuzzoliniHudba:
Ennio MorriconeHrají:
Marcello Mastroianni, Lea Massari, Mimsy Farmer, Claudio Cassinelli, Benjamin Lev, Stanko Molnar, Laura Betti, Biagio Pelligra, Carla Mancini (více)Obsahy(1)
Děj se odehrává v Itálii někdy během 19. století, kdy existuje mnoho tajných spolků, které mají za cíl „velkou revoluci“. Fulvio Imriania (Marcello Mastroianni) je členem jednoho z nich, ale stárne, opouští ho přesvědčení a začíná se vzdalovat svým ideálům. Po propuštění z vězení touží uniknout názorům a přívržencům z minulosti, prahne po odpočinku. Navrací se ke své rodině, ale nic není tak jednoduché. Zvláště, když vám v patách stojí odhodlaní muži a věčné pochybnosti o správnosti svého jednání. (Petrushka5)
(více)Recenze (11)
Já nevím, možná to bylo fakt dobrý, jenže já z toho vůbec nic nepochopila a to se klidně přiznám ;) ()
Alonzanfán - příběh muže, který se vzdal svých ideálů a chce jediné - prožít klidný rodinný život. Ideály se však nevzdaly jeho... Risorgimento - období italských dějin vymezené na jedné straně koncem Velké Francouzské buržoazní revoluce a na straně druhé sjednocením Itálie. A také hnutí směřující k sjednocení Itálie. To vše v době, ve které byly v oblibě různé tajné spolky, hlavně pak karbonáři. Fulvio - hlavní hrdina filmu - čím více se snaží vymanit z vlivu ideálů svých revolucí nadšených přátel, čím méně chce bojovat za sjednocení Itálie, tím víc ho tyto ideje zavinují do svých osidel - jako hmyz zmítající se v pavučině. A zvíře zahnané do kouta...Tažení tisíce - Giuseppe Garibaldi, jeden ze sjednotitelů Itálie, se v roce 1860 vylodil na Sicílii. Sicílii dobyl, k jeho vojsku se přidávalo spousta dobrovolníků. Nakonec padlo celé království Obojí Sicílie a bylo připojeno k právě vznikající Itálii. Předobrazem Garibaldiho je tajný spolek kolem Fulvia, který se též chce vylodit kdesi v "jižní Itálii" s tím, že "lidé se přidají". Naivní myšlenka, zdá se... ale v historii fungovala. Revoluční opojení a porevoluční kocovina - Tyto dva fenomény směřují ve filmu k nevyhnutelnému konfliktu. První pro neschopnost naslouchat, druhý pro neschopnost mluvit... Žádná revoluce však není permanentní (ač jistí komunističtí myslitelé v tento koncept věřili) - každá revoluce nakonec vyhasne, vykrvácí, naplní své ideály nebo ji smete revoluce jiná. ()
Velmi inteligentní dílko s bravurně napsaným scénářem na téma osudovosti, kdy hlavní hrdina touží vybočit z vytyčené cesty a navzdory mimořádně velké snaze se mu kontrola nad svým životem vymyká z rukou. Jde vlastně o tragikomickou frašku o životních hodnotách a cílech. Hlavního hrdinu nezlomí mučení a výslechy tajné policie, ale příchod do vlastní harmonické rodiny, se kterou se léta neviděl, a fakt, že na několik dní okusí normální lidský život bez pronásledování a spikleneckých sešlostí. Na podobném principu pracovaly mimochodem tajné policie některých latinskoamerických států během diktatur, kdy podrobovaly zatčené tvrdým úspěchům, pak je pustily domů a po čase je opět zatkly. Díky nadšeným spolubojovníkům a souhře okolností se revolucionáři nepodaří jeho útěk do Ameriky a zpronevěra peněz revolučního spolku určených k získání zbraní a je nucen svoji roli vůdce poražené revoluce hrát až do trpkého konce. Závěrečná geniální a přitom nesmírně hořká pointa je už jen třešničkou na dortu. Výborně herecky obsazené, dobře vypointované. Celkový dojem: 90 %. ()
Sedmdesátá léta minulého století se stala počátkem odlivu klasických levicových paradigmat. Šlo o počátek vývoje, který vyvrcholil na přelomu osmdesátých a devadesátých let zánikem komunismu v Evropě a jeho postupnou vývojovou přeměnou v těch zemích, kde se udržel při moci. Pohled na revoluci zevnitř, na zmarnění kdysi tak působivých ideálů, jejich ztroskotání o skutečnost, byl přenesen do zdánlivě historicky odlehlé doby, v níž své ideály měli také první liberálové. Carbonieri se zde z planoucích bojovníků za pravdu mění v karikatury rutinérů revoluce mimo čas a prostor. A z marseillské písně, revolučního hymnu, se stává ona zpotvořenina několika nicneříkajících poloslabik, náznaku slova, nedokonané vyvřeniny hlásek. Znělých i neznělých. Zněle i nezněle. V zobrazení nevyhnutelného zmaru hodnot i života, který se tomuto nesmyslnému schématu (připomíná Guevarův žalostný, tehdy nedávný konec v Bolívii) pokusil vzepřít svou revoltou proti revoltě, silně a přesvědčivě. Určitě i dnes, téměř čtyřicet let po svém natočení. ()
Alonzanfán. Příběh o tom, jak je těžké odpoutat se od minulosti, od ideje života, kterou si člověk jednou zvolí. Cesta je to těžká a mnohdy musí vést přes mrtvoly, ať ty duševní nebo opravdové. O tom, jak taková situace může dohnat jedince ke strachu, zoufalství, ke zradě...ke zradě i těch, které jsme kdysi tak milovali a uctívali. Složitý příbeh, kde se jen těžko rozeznává hranice mezi zlem, dobrem, zlem, které přinese snad dobro. O tom, jestli jedinec může být soudcem nad ostatními a jejich pravdou. Historické souvislosti bych zde ani nezmiňoval, protože ty jsou pro příběh jen okrajvým prvkem, který slouží k určitému dobovému ukotvéní a snad větší přehlednosti. Po herecké i režijní stránce bravurně natočený film, navíc podkreslený vynikající a naprosto padnoucí hudbou Ennia Morriconeho. V mých očích má tento filmek velmi blízko k páté hvězdičce, která zatím všakjen poletuje kolem a nedá se říct, zda-li vůbe dosedne. ()
Pribeh cloveka, ktory uviazol v sieti svojho osudu a vtedajsej doby. FIlm je vlastne takou exkurziou, pocas ktorej celu dobu nazerame do mysle a citenia hlavnej postavy. Jej mysllienky, uvahy, halucinacie a postupne rozpadavanie sa nielen idealov minulych, ale aj tych novych. Neriesi sa tu, ci su tie ci one ciny / rozhodnutia spravne, je to skor zaujimavy portret vtedajsej doby v Taliansku. (8/10) ()
Bratia Tavianovci nakrútili veľmi precízny film, ktorý však ráta s tým, že niečo viete o jeho referenčnom pozadí. V tomto smere nie je príliš informačne bohatý, takže vám nikdy polopate nepredkladá, o čo presne v historickom kontexte v tej-ktorej scéne ide. Ale napriek dištancii od diváka ponúka skvelé herecké výkony, nielen pri Mastroiannim cítiť, že svojej postave dobre rozumie a vďaka tomu o chvíľu zabudnete, že sledujete megastar, budete sledovať iba osudy Fulcia - vo svojom jadre veľmi tragickej postavy. A určite z pamäte dlho nevymažete niektoré silné scény, ako plavba na loďke, neskôr aj plavba na lodi, či pohreb. Objektívne niet čo vyčítať, subjektívne ale určite pod Gepardom, čiže 70% ()
Revoluci nelze zradit! ()
Rezisersky namakany film o revolucionarovi , ktory opustil revolucne idealy Italie 19> stoleti, a tuzi po rodinnom a kludnom zivote. Ovsem nic nie je take ako sa zda, a za patami ma tlupu chlapov, ktori mu pripomenu idealy revolucie, naviac este ho vo vnutri zozieraju pochybnosti. V Hlavnej roli Marcello Mastroianni /Manzelstvi po Italsku., La Notte/ a riesi sa italske risorgimiento - znovuzjednotenie Italie, prvy pleny a pociatky risorgimenta spadaju do roku 1815 - a o tomto je tento film. Jo a viem aj o roku 1860, kedy sa Dzuzeppe Garibaldi vylodil na Sicilii. Slusny film, rezisersky na urovni, kulisy vyborne, spokojnost, Taviani je pravom maestrom filmu, a to nielen talianskeho, ale i Europskeho. Skoda len ze vacsina mainstreamovych divakov ich nepozna - tym xpokojnosti staci, ze ulietavaju na dementalnych picozach ako je Spajdrdement ci men ci jaxa to vola, Kapitan Banglades ci Amerika - a potom su v kurze e este vsetky tie Tchory, Ant Many, nasrane blikajuce turbokonzervy /teda zase pardon, chcel som napisat Iron meni/ .......atd atd atd . 86 % ()
Skvostná úvaha o revoluci. Fulvio stárne, omrzel ho boj, divoký sex, hledá harmonii, kterou cítil v dětství či při hraní na housle. Jenže stejně jako byl poloviční revolucionář, není schopen dotáhnout svůj návrat do konce. Už chápe, že lidé nechtějí nový řád, že je trápí spíše nemoci, ale přízraku mladých ohnivých ideálů se nedokáže zbavit. Závěr je opravdu excelentní. ()
Další bravurní italský film. Nemám co bych dodal. Tajil se mi z toho dech. Filmový skvost bratrů Tavianů s perfektní hudbou Ennia Morriconeho a opět bravurní herecký výkon maestra Mastroianniho. ()
Reklama