Režie:
Masaki TanimuraHudba:
Šógo KaidaObsahy(1)
Na začátku seriálu se setkáváme s hlavní hrdinkou Shiibou Ayumu (Kitano Kii). Toužila se dostat se svou nejlepší kamarádku na prestižní školu Nishidate. Bohužel se tam její kamarádka nedostane a ona ano.
V osamělé Ayumu se objevuje silný pocit viny, ze kterého jí však pomůže se dostat bohatá a až podezřele milá Anzai Manami (Fukuda Saki), se kterou se brzy rozejde její kluk, také velmi bohatý Sako Katsumi (Yoshihiko Hosoda). Na Manaminu žádost ho jde Ayumu přemluvit, aby se k Manami zpět vrátil, ale to ještě netuší, jaké tajemství objeví...
Japonské drama poukazuje stinnou stránku japonských středních škol a dokazuje, že i na prestižních školách se může objevit týrání.
(Meru)
Recenze (13)
Šikana, ako tu ešte nebola. Rozhodne stojí za pozretie... ()
Krásný příběh koloběhu šikany a týrání. Tohle by se mělo pouště snad na každé škole, ovšem ne jako inspirace ale jako ponaučení. Copak by člověku nepřišlo nechutné? Jak takoví nemají být žáci, když sami profesorové si nevedou lépe? Když jsou tak lhostejní? Doufám, upřímně doufám, že nikdy nikdo nezažil takovou šikanu jako Ayumu, je škoda, že vím, že doufám zbytečně. Ze začátku mě netečnost k týrání ze strany Ayumu velmi štvala. Copak ta holka si všechno nechá líbit, proč se neozve? - ptala jsem se sama sebe. Ale překvapila mě, holka jedna. Začala se bránit. Našla si přátele. Někdy jsem ji obdivovala, jak může zůstat v klidu, nechat všechny vypodívat se, vyřvat, nechat se obvinit a potom, až když jsou oni hotovi, začne se bránit - když už. No nic, řadím do velmi povedených doramat. Pozor ale je to opravdu drsné, obzvláště ze začátku. Jediné, za co srážím body dolů, je děsná kamera. Vážně mi občas kazila dojem z celé scény. Naštěstí hudba to občas dokázala urovnat. Přeloženo. ()
Hodně těžká váha na poli závažnosti. Japonské školství kromě závratných výsledků vyniká i v hyperprodukci negativních efektů školní docházky. Šikana a sebevraždy jsou to nejzávažnější mimo jiné. Hlavní hrdinka Ayumu je skvěle zahraná, ze šedé myšky, co se bojí jít proti proudu se i přes šikanu a traumata stane bojovnice, proti tomuto problému, získá postupně dva přátele a odvahu se postavit systému, který je prohnilý až na vyjímky. Učitelům jde totiž většinou jen o jejich platy, pověst školy, zdraví žáků a jejich pocity je nezajímají, vidí jen to, co vidět chtějí. Uvidíte hodně drsných věcí a člověk si občas nemůže nevzpomenout, co se dělo za jeho školní docházky. Je to velmi napínavé, sociálně realistické, charaktery jsou reálné, zejména Sako Katsumi (Yoshihiko Hosoda) ztvárnil psychopata tak věrně, že z něj mám strach. Asaka Seto má jednu z vedlejších rolí, nic moc lichotivého, ale i její charakter projde vývojem. Bylo to pro mě velmi poučné a přínosné. ()
Spadá mezi japonské seriály ze školních lavic, ale přece jenom je to z jiného soudku. Tady se totiž hraje na vážnou notu a celý seriál je zasvěcen jednomu z problémů dnešní doby - šikaně. Nejdřív mi to přišlo trochu moc nadsazené - jak žáci, tak učitelé si zde očividně neviděli dál než na špičku nosu, šikanovaní nedokázali sebrat odvahu se tomu postavit, a šikanující si nejspíš vůbec neuvědomovali následky svých akcí... ale když se nad tím zamyslíme, ono to takhle s tou šikanou skutečně je, což vím minimálně z doslechu. Sama jsem se se šikanou nikdy nesetkala (a to je co říct, vždycky jsem byla v rámci třídy tak trochu exot a málokdy jsem s ostatními táhla za jeden provaz), takže možná i proto je to pro mě těžko představitelné. Myslím, že šikana je obzvláště problém moderní doby. A určitě se s ním nepotýká pouze japonské školství, i když vím, že v Japonsku je šikana údajně dost častá. Takže se mi moc líbilo, že o tom Japonci natočili tohle dorama se vzkazem, že v životě jde mnohem o víc než jen o momentální situaci a že je vždycky nutné se šikaně postavit. Okamžitě se mi proto zalíbila i postava Hatori, která tam snad jako jediná postava byla oproti ostatním nad věcí. ~(4,2★)~ ()
Na rozdíl od ostatních japonských doramat, co jsem zatím viděla, se v LIFE nevyskytuje ani náznak humoru, a tak jsem se tak jako jindy nesmála šílenému japonskému humoru. Tento seriál je naopak mrazivě děsivý, je to ukázka té nejtvrdší šikany a nejhrozivějších lidských charakterů. I přestože to zpočátku vypadalo na pesimistický seriál plný nenávisti, krutosti a zrady, hlavní postava Ajumu si našla blízké přátele a tím trochu prosvětlila pesimistický stín, který se snášel nad celým seriálem. Po několika epizodách jsem seriálu vytýkala zřetelné rozlišení na dobro a zlo, ale postupně ta jasná hranice bledla a pomalu se to začalo promíchávat a zůstalo na divákovi či divačce, jak si vše vyloží. Žádná minuta není hluchá, stále se děje něco nového, co seriál rozšiřuje do nových rozměrů, takže jsem byla napjatá a zvědavě se dívala na další a další díly, až jsem s nelibým překvapením zjistila, že už jsem u konce... Zajímavá myšlenka, neobyčejný příběh, skvělé obsazení, skvělá hudba, mistrné nezobrazení celé pravdy a prostor pro osobu u obrazovky, aby si to vyložila po svém, to vše a mnohem více dělá z LIFE výjimečný seriál, které si určitě zaslouží místo mezi mými oblíbenými seriály. ()
Sato je nejlepší student školy Nishidate a sebemenší zaškobrtnutí v něm vyvolává nepatřičný strach. Nikoliv strach z neúspěchu jako takového, ale strach ze svého otce. Ten ho neustále mlátí za každou špatně odvedenou věc a tím v něm pomalu vytvářel stejně zkažené monstrum, jenž si libuje v násilí. ■ Manami je dívka, pro kterou tatínek udělá všechno, ale díky špatnému vymezování hranic v dětství, z ní vznikla poměrně egocentrická osobnost. I přesto, že jí otec dopřál vše co chtěla, tak u ní můžeme vidět nedostatek porozumění lidským citům, což můžeme nejspíše dát za vinu nedostatečnému citovému odkazu od rodičů a blízkých. V každé maličkosti vidí zradu a toho kdo jí zradí nekompromisně zničí týráním. Mnohdy jen manipuluje s okolím, aby ohavné činy prováděli za ní, ale jsou také chvíle, při níž je sama v popředí. ■ Shiiba je dívka, jenž se stala obětí Sata a Manami. Na svůj útlý věk si prošla spoustou strašlivých událostí. Doprovází jí pocit viny za sebevraždu blízké kamarádky, je objektem sexuálního a psychického nátlaku ze strany Sata a k tomu všemu je navíc skrze Manaminu manipulaci s lidmi, obětí šikany. Aby toho nebylo málo, tak jí z počátku nikdo nepomůže a vedení školy dělá nevidomé. Shiiba se ale nenechá šikanovat věčně a s pomocí pár přátel začne se svou situací bojovat. ■ V Raifu můžeme vidět jak školní šikanu a její přehlížení, tak domácí týrání a její následky. Vše však cíleně vyhnané nad rámec běžného vyobrazení natolik, že se sledování místy stává velmi obtížné. ()
Na začiatku je to stále dokola to isté, šikana a zase šikana... Keď sa tam už niekto konečne "zobudil" a spravil niečo pekné, skoro sa mi až slzy tlačili do očí, lenže v ďalšej časti bolo už všetko po starom... Bol to očividne zámer, no mňa to skôr začínalo nudiť... Predpokladal som, že všetko smeruje jednoducho k akémusi hromadnému prebudeniu, ale to by to nebol tento úžasný seriál...;) ... ()
神 ! Moje "oblíbená" témata - šikana, týrání, škola a dospívání - navíc v mojí oblíbené zemi - Nippon. Výsledek? BANZAI! Vím, že postavy (Katsumi Sako, Manami Anzai) a situace jsou vyhnány až do extrému (obzvlášť linie s Akirou byla pěkné přestřelá, ne-li totálně trapná a neuvěřitelná), vidím i tu levnou a ošklivou televizní kameru, ALE: ještě nikdy jsem (snad až na Kokuhaku, to byl ale film) neviděl nic, co by se tímhle tématem zabývalo tak podrobně, na poli téměř sedmi hodin. Což je asi nejvyšší plus a přínos. S postavami se člověk seznámí, s některými se - i přes horší herecký výkon - sžije a co je nejpodstatnější, těch sedm hodin je pro vás - diváka - neuvěřitelně intenzivních, nepříjemných, s velkým náporem na vaši psychiku (teda pokud nejste citlivý jak kus šutru). Zvládl jsem to zhlédnout za jeden den, a večer (v pozdní noci) se mi sakra špatně usínalo. Celkem tomu pomohla i trochu trýznivá elektro & industry muzika. Snad tam ale bylo až příliš idealizace (asistentka třídní, vztahy a dialogy mezi ústředním triem tomodachi) a "černobílé" postavy (takový učitelský sbor snad [doufám] nenajdete). Ale tvůrci to celkem dobře zamaskovali a ke konci se tam vyskytne i výměna "rolí", která tomu přidá na uvěřitelnosti a diváka donutí přemýšlet. Ovšem co tomu kazí výsledný efekt je naprostá iracionální p*sranost z Manami; její výskyt vždy na správném místě (obvykle někde za rohem); vymívání mozků v tělocvičně; neustále (a těžko uvěřitelné) "obraty" a "zvraty" - Hiro a Sako a jeho neskutečné (i když u Japonců celkem obvyklé) přehrávání. I tak - 80 % ()
Seriál má závažný námět a v mnoha ohledech velmi dobře postihuje subjekty, vztahy a procesy, které jsou v šikaně zapojeny. Oběti, iniciátoři, sebe sama chránící participátoři, popřípadě neteční - ti všichni jsou zde zastoupeni. Avšak - zřejmě kvůli komiksovému dědictví - je všechno opravdu šíleně přehnané a přepjaté. Od scénáře, přes hudbu, mnohdy jednání postav až po herecké výkony (herci vehementně přehrávají) - vše je notně přitažené za vlasy. Je to možná obecná vlastnost j-doramat, nemám s nimi prakticky žádnou zkušenost, takže nevím, ale mně to prostě vadilo. A řekl bych, že to také do značné míry snižuje výpovědní hodnotu.Je to škoda, protože na tom je jinak vidět, že tvůrci opravdu dobře vědí, jak to chodí, a dovedou to zachytit. Ale i tak jsem si seriál užil a zkouknul ho za méně jak týden (ach, to zkouškové.. :-)). Mohlo to být ale mnohem lepší. Jinak koncentrace nádherných hereček je zde opravdu nastandardní :-). ()
LIFE se snaží o vyvolání emocí nesmírně prvoplánovitě, nemůžu posoudit jak to ve skutečnosti v japonském školství vypadá - o to tu v hodnocení nejde, ale určitě se tam všichni nechovají jako parta zdegenerovaných a modními-proudy-pouze-se-zajímající parta školáků - Nishidate by měla být prestižnější škola, tedy i odpovídající intelektuální úroveň studujících. Větší uvěřitelná hloubka jednotlivých charakterů prostě neexistuje. Zdá se mi, že postavy byly jednoduše vytvořené hlavně tak, aby vyhovovaly jednotlivým stereotypům. ()
Je to vyhajpované občas až ad absurdum. Slepí učitelé a šikanátoři se skoro nadpřirozenými schopnostmi. Jenže tohle není realismus, je to adaptace mangy (jako v Japonsku skoro všechno) a tak je to třeba vnímat. Ke komiksovému základu odkazuje často i vizuální podoba, postavení postav či rakurz kamery. Mě štvaly neustálé úsměvy záporáků, jako by divák už dávno nevěděl, že lžou a tváří se jako neviňátka, i když páchají zlo. Ze začátku mi celkem neseděla dramaturgie jednotlivých epizod, které se nezdály být kompaktní, ale nakonec to bylo "příjemné" pokoukání. ()
Smutné, ale napriek tomu krásne. Krutosť a bolesť bok po boku zahrané perfektne. Pre mňa boli najkrajšími tie momenty, ktoré "vzdorujúca trojica" trávila pri / v poli plnom slnečníc. Predstaviteľka hlavnej postavy má taký nádherný detský úsmev. ()
Najprv treba začať so zápormi. V celom seriály nájdete iba zopár kvalitných hereckých výkonov. Drvivá väčšina osadenstva totiž často prehráva. Na to sa však dá zvyknúť. Omnoho horšie je, že pánovi kameramanovi sa občas zatrasie ruka, čo mi drasticky zničilo dojem z niektorých scén a často používa veci, ktoré síce výborne fungujú v anime, ale tuto mi vôbec nesadli. Ešte že tu máme dokonalú hudbou, ktorá občas vydá teké tńy, že aj nešikovná kamera sa razom mení na klad a vytvorí neuveriteľnú scénu. Prečo potom dávam plné hodnotenie, keď to má zápory? Lebo obsah tu tak drasticky prevažuje nad formou, až nemôžem spraviť nič iné, než zhlboka sa nadýchnuť a vykríknuť do sveta jednu vetu: "Je mi to úplne jedno!!!" LIFE nieje na to, aby sa vám pekne pozeral. Tento seriál sa totiž zakladá na realite. Áno, tá je tu niekdy silno zafarbená, avšak to zážitok vôbec nekazí. Tvorcovia do tohto gulášu pridajú trochu optimistických motívov, avšak na každú kvapku priateľstva a lásky pripadá hektoliter šikany, domáceho násilia, vydierania, pokusov o samovraždy, nenávisti či chladnej ignorancie. Jednoducho typický japonský humor si tentokrát dáva pauzu a v tomto prípade to je len dobré. Divák sa totiž môže naplno sústrediť na vynikajúci dej, v ktorom logika škrípe iba veľmi málo. Jednoducho príbeh do vás napumpuje presne také myšlienky a emócie, aké chce. To len tak hociktoré dielo nedokáže a preto dávam *****. ()
Reklama