Série(9) / Epizody(54)
Obsahy(1)
Začátek milénia byl v Británii neobyčejně příznivý pro vznik komediálních seriálů, které brzy získaly přídomek kultovní. Stačí připomenout tituly jako Ajťáci, Mighty Boosh či Garth Marenghi: Nemocnice na kraji světa. K této hvězdné sestavě nepochybně patří i Peep Show autorské dvojice Jesse Armstrong a Sam Bain. Seriál, původně odvysílaný v letech 2003–2015 na stanici Channel 4, čítá celkem čtyřiapadesát epizod v devíti řadách a sleduje život Marka Corrigana a Jeremyho Usbornea, dvou sebestředných dvacátníků, kteří sdílejí byt v londýnské čtvrti Croydon. Povědomé aranžmá povyšuje na originální počin tehdy revoluční forma zpracování, kdy svět pozorujeme jakoby očima samotných protagonistů, nasloucháme jejich myšlenkám a dostáváme se jim, coby vědomí voyeuři, tak říkajíc až na tělo – odtud také název seriálu. Ústřední dvojici hrdinů ztvárnili David Mitchell a Robert Webb, kteří se rovněž podíleli na scénáři, ve velké roli se objevuje britská herecká stálice Olivia Colmanová. Herci i celý seriál byli pravidelně nominovaní na prestižní ceny BAFTA, které často i získali, stejně jako řadu dalších ocenění. (Česká televize)
(více)Recenze (31)
Chvíli mi trvalo, než jsem si zvykla na styl humoru a práci s kamerou, ale pak mě to docela chytlo. Hlavní dvojice věčných loserů Marka a Jeremyho prostě neměla chybu. Zápletky a situace, do kterých se dostávali, byly někdy vyloženě k popukání, jindy zase trochu trapné, ale v globálu jsem se u Peep Show dost dobře bavila. Vypíchla bych asi poslední devátou sérii, u té jsem se totiž fakt nachlámala. ()
Výborné postavy, ale čistý britcom to není. Spíše jen decentně odlehčené, ale v zásadě pravdivé. Ovšem nápad snímat to striktně z pohledu "vlastních očích" je rozhodně zajímavý a nakonec docela i zdařilý (takové líbání vypadá hodně zajímavě). Akorát na frenetické střídání záběrování z "očí do očí" během dialogů si ne a ne zvyknout. ()
Vynikající komediální záležitost. Musím poděkovat záhadně fungujícímu algoritmu Youtube, který mi z neznámých důvodů doporučil jednu scénku. Po jejím zhlédnutí jsem si pustil druhou. Pak třetí. A pak stále další a další. No a nakonec jsem si sehnal kompletní seriál a sjel ho téměř na jeden zátah. Rozjezd je trochu slabší (první série není ještě tak vtipná), ale postupně se z toho stane zábavná bomba. Britské komediální seriály jdou většinou mimo mě, tento mi ale neskutečně sedl. Mark a Jez jsou vynikající postavy. Někdo tu psal, že jeden je "sociopat a druhý grandiózní ču*ák". S tím já musím souhlasit. Ale oproti původnímu autorovi to nevnímám negativně, nýbrž pozitivně. Jsou to neskutečně zábavný sociopat a...tamto. A v určitých ohledech se s Markem dokonce dokážu ztotožnit (za což bych se možná měl stydět :-) ). Po dějové stránce není seriál příliš silný, ale to je u tohoto žánru pochopitelné. Většinou tu máme jen zápletky točící se kolem života hlavních hrdinů, které vedou k nejrůznějším absurdním situacím. Těžiště humoru spočívá ve slovní komice. Hlášky a především myšlenkové pochody ústředních postav jsou geniální. Seriálová kamera je z pohledu postav a neustále přeskakuje, což může zpočátku iritovat, ale nakonec si na to člověk zvykne. Dejte Peep Show šanci, nebudete litovat. ()
Nejdřív jsem téhle britské perle dala čtyři, ale nemůžu na ní přestat myslet. Ještě štěstí, že jsem jí celou stihla na Netflixu, než ji smazali. Peep Show není pro každého, ale pro milovníky jakýchkoliv britských kultovek je tohle must-see. Je to vlastně úplně schizofrenní záležitost a kort, když jste na omamných látkách, začnete opravdu doceňovat celý tento koncept. :D Trvalo mi asi tak jeden díl zvyknout si na kameru POV a pak jsem to zkrátka začala milovat. Už jen kvůli tomuhle originálnímu nápadu je Peep Show prostě bizarní kultovka, která si potřebuje najít své diváky, protože postavy jsou zde opravdu politováníhodné. Peep Show je v podstatě definicí černého humoru a všechny jeho postavy jsou charakteristické a suprově napsané. Marka Corrigana a Jeremyho Usbornea, doufám, nevidím naposled, protože jejich ubohé životy bych mohla sledovat pořád. ()
Peep Show vypadá tak trochu jako kdyby se Irvine Welsh rozhodl psát scénář k sitcomu, který se neodehrává v prostředí společenské spodiny. Kvůli vysoké míře subjektivity (typické pro jeho knihy), jíž se nám dostává skrze pohledy a hlavně vnitřní monology obou hlavních postav, umí být "Peep Show" opravdu ostré v intimní mezilidské rovině. Přitom ale rozhodně nepostrádá humor a nebojí se vytvářet absurdní situace. Sledovat "Peep Show" je tedy jako dívat se na opravdový život loserů (tedy nikoliv asociálů á la IT Crowd apod.) s patřičnou dávkou sitcomové nadsázky....A konec konců forma té subjektivity je natolik neotřelá, že si zaslouží poklonu za odvahu dělat věci jinak. ()
Reklama