Obsahy(1)
Moskva, 1973. Sergej a jeho kamarát Stepan začínajú študovať na univerzite, podobne ako krásna Ľuda. Sergej s Ľudou nadväzujú vzťah, hádajú sa, rozchádzajú i znovu uzmierujú, prežívajú prvé sklamania i víťazstvá. Zaneprázdnení osobnými problémami a láskami hrdinovia nevidia, že krajinu, v ktorej sa narodili a žijú, už čoskoro postihne osud zmiznutých impérií dávnej minulosti, ktorým zasvätil svoj život Sergejov starý otec archeológ. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (18)
Po formální stránce je pro mě tento Šachnazarovův film slabší než jeho Den polnoluniya a po obsahové stránce slabší než jeho Pavilon č. 6. Takže čtyři hvězdičky. Nejvíc mě dostalo to vyústění, kdy už nebylo vidět hlavnímu hrdinovi do tváře a člověk jen slyšel jeho rekapitulující "dospělý" hlas... tyto životní retrospetivy (resp. introspektivy) mě vždy tak trochu rozesmutní... když se jeden na konci dozví, jak moc v mládí člověk trpěl pro nějakou lásku, která pak stejně nedošla naplnění... zato objevil sám sebe ve Městě větrů a naučil se farsí. To byl pro mě nejsilnější moment celého filmu. ()
Len tak si ležím na gauči, televízor stále zapnutý po skončenom futbale a zrazu začne tento filmík. Hneď ma zaujal a už ma nepustil až pokým neskončil. Upútala ma nádherná atmosféra Sovietskeho zväzu a mladí chlapci, v ktorých životoch som sa miestami nachádzal. Ku koncu sa film trošku odkloní od doterajšieho študentského poňatia z čoho som osobne nadšený nebol a preto o hviezdu menej. Tak či tak ale vrelo odporúčam. ()
Trochu Pelíšky, trochu Rebelové, príbehy mladých ľudí z čias reálneho socializmu za Brežneva sa asi nikdy neomrzia. Kým existuje generácia, ktorá na to spomína, v dobrom aj v zlom, asi sa budú vždy natáčať, trebárs aj v Rusku. Nie je to len rock'n' roll tajne kupovaný na platniach, trvalý nedostatok peňazí, ale aj zaujímavé momenty, ako sa aj tam cenilo české pivo alebo limuzína T603. Štyri hviezdy ani nie z nostalgie, ale hlavne za prekvapenie, čo prišlo od Šachnazarova, ktorý bol pre mňa v starších filmoch akosi nepozerateľný. –––– Naša adresa je ZSSR, Serioža. Čo je toto? Kde je Moskva? Nespoznávam ju. ()
Nevěrohodný pohled na sovětská 70. léta. 1) Ронэс na kinopoisk.ru uvádí zajímavý postřeh: Film působí dojmem, jakoby se neodehrával v roce 1973, ale v současnosti. Ovšem v sovětské současnosti. Sovětský svaz existuje i nadále a vypadá podobně. Všudepřítomná hesla, po pustých ulicích jezdí pořád stejná auta, autoritářská buzerace na každém rohu a mizerné služby - jsme doma, je to tak. Ale přitom stále čekám, kdy chlapci vytáhnou mobil, dají si gin and tonic a kouknou se, co nového je na YouTube. Prostě a jednoduše - film se sice oděl do historických šatečků, ale jeho představitelé myslí a konají tak jako dnešní mládež. Слушай, Серёга! А как ты думаешь, что с нами будет лет так через 30?_____ 2) V roce 2013 byla uvedena do kin nová střihová verze pod názvem Любо́вь в СССР._____ 3) Natáčelo se v Moskvě, v Gagře (Abcházie), Chivě (Uzbekistan) a v Kuňa-Urgenči (Turkmenistan)._____ 4) Hrají zde 23letý Alexandr Ljapin (Serjoža, který neumí být věrný, hlavní role), 18letý Jegor Baranovskij (vzorný student Sťopa) a 24letý Ivan Kuprejenko (hudebník Kosťa). Pro Ljapina a Baranovského to byl druhý film, pro Kuprejenka filmová premiéra. ()
Ruský film pro mě zůstává stále ještě docela neznámým a neprobádaným územím, pokud si totiž dobře pamatuji, tak jsem dosud viděl jen jediný ruský film, který ve mně ale zanechal nesmazatelnou vzpomínku. A tak jsem si řekl, že bych mohl dát znovu po letech šanci ruskému filmu mě zaujmout. A snímek Zmiznuté impérium vypadal podle popisu děje hodně příjemně a zajímavě, a tak jsem to zkusil a nyní vím, že absolutně nemusím tohoto rozhodnutí litovat, protože takhle úžasně koukatelný film, jehož příběh tak nějak plyne, aniž bych registroval ubíhající čas, se opravdu jen tak nevidí. Netvrdím, že tento film je nějak extra originální nebo že je bezchybný, ale v tomhle případě je pro mě důležité, že příběh to byl opravdu jako ze života a navíc podívat se, jak se žilo mladým lidem začátkem 70. let v Sovětském svazu rozhodně bylo zajímavé. Samotný příběh mě tedy dokázal opravdu zaujmout a celé to uteklo tak rychle, že jsem si to snad ani nestihl uvědomit, nebyla zde žádná nudná scéna a já si užíval, že mohu s hlavním hrdinou a jeho kamarády prožívat radost i trápení. Herecké výkony byly maximálně vydařené a všichni mladí herci doslova zazářili, takže i v tomhle směru je to podařený zážitek. Celý film tedy zanechal hodně sympatický a nesmazatelný dojem a já si mohu jen gratulovat, že jsem se na tento film podíval. Už to nebudu dál protahovat, je zřejmé, že film mě dokázal nadchnout a dokázal ze mě vydolovat pět naprosto zasloužených hvězd. ()
Reklama