Režie:
Chuan LuScénář:
Chuan LuKamera:
Yu CaoHrají:
Ye Liu, Yuanyuan Gao, Hideo Nakaizumi, Wei Fan, Yiyan Jiang, Rjú Kohata, John Paisley, Bin Liu, Sam Voutas, Beverly Peckous, Júko Mijamoto, Junichi Kajioka (více)Obsahy(2)
Jedna z nejkrutějších událostí dvacátého století dostává drásavé memento v podobě kontroverzního filmu, jenž zobrazuje osudy postav z různých stran masakru. Rozsáhlý masakr válečných zajatců, zabíjení civilního obyvatelstva a hromadné znásilňování, k němuž došlo v průběhu sedmi týdnů po dobytí tehdejšího čínského hlavního města Nanking japonskou armádou 13. prosince 1937, dodnes představuje citlivé téma v obou zemích. Navzdory řadě svědectví, několika doznání, i závěrům některých japonských historiků stále oficiální vládní zástupci a především národní konzervativci v Japonsku události zpochybňují, i přímo popírají. Mladý čínský režisér Lu Chuan, jenž se do povědomí mezinárodních diváků zapsal oceňovaným existenciálně laděným thrillerem z Tibetské náhorní plošiny Horská hlídka, k ožehavému námětu přistoupil bez národních sentimentů. Vytvořil fenomenální dílo, jež v zahraničí sklidilo řadu cen a doma se stalo hitem, ale současně vyvolalo i vlnu nevole. Lu si totiž na rozdíl od předchozích i následujících pojednání o nankingském masakru nevybírá jednu reálnou osobnost či fiktivní figuru, okolo níž by vystavěl tradičně pojaté drama. Namísto toho přináší nelineární mozaiku událostí, jimiž diváky provádí asi tucet postav z různých společenských vrstev i stran masakru. Vedle čínských vojáků a civilistů či členů Mezinárodního výboru pro nankingskou bezpečnost, složeného z cizinců přítomných v městě před dobytím, se tak zaměřuje i na několik figur z japonské strany, především pak na řadového vojáka Kadokawu posléze povýšeného na seržanta. Právě jeho vyobrazení coby empatického člověka, drásaného okolním utrpením a ohlodávaného tlakem svých druhů i válečné mašinérie, vyvolalo v Číně vlnu nevole a dokonce i výhružek na adresu režiséra. Přitom film nikterak neznevažuje oběti masakru, ale naopak právě díky svému rozvolněnému impresivnímu vyprávění podává jeho drasticky realistický obraz prostý přemrštěného patosu či opulentní výpravnosti. Ačkoli tvůrci měli k dispozici vysoký rozpočet, film zaujme právě tím, jak se straní tradičních způsobů, jimiž jsou velké historické události obvykle zobrazovány. Celý snímek byl natočený na černobílý materiál a z hlediska kamery využívá jednak reportážní bezprostřednost s převládajícími detailními záběry a expresivním střihem, ale často také komplikované kompozice s velkou hloubkou ostrosti a několika paralelními plány akce. Po právu také podstatná část ocenění, která Nanking! Nanking! získal, byla určena kameramanovi Cao Yu. Snímek se také minimálně uchyluje k užití hudebního podkresu, naopak nechává emocionalitu scén vyznít přes syrový chaos ruchů a hlasů. Vzniklo tak devastující pojednání o velkoměstě, z jehož budov se staly ruiny, ulice byly poseté sutí a mrtvolami a kde smrt přicházela zcela bez varování, ale i ta byla ve výsledku spíše vykoupením z existence plné bolesti, bezmoci a šílenství. Jako takový představuje film adekvátní pomník jedné z nejděsivějších epizod dvacátého století. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (137)
Vzhľadom na zverstvá, ktoré sa v Nankingu 1937 udiali, pomerne umiernený film, zároveň však naznačuje rôzne variácie beštiality. Krvavé udalosti sú videné prevažne z pohľadu agresorov - japonských vojakov - možno v snahe vyhnúť sa jednostrannosti a emotívnemu jatreniu starých rán. Réžia sa čiernobielym snímkom snaží o vecnosť a realistický obraz, ktorý má silu zapôsobiť na diváka. ()
Pokúšam sa zaradiť tento film do širšieho kontextu, pretože obetí konfliktov boli milióny a z toho hľadiska nie sú udalosti v Nankingu ojedinelé. Ojedinelými sa stávajú tým, že išlo o týranie a vraždenie bezbranných civilov, čo ich stavia po boku k vraždeniu Tutsiov v Rwande, Arménov počas genocídy, Kambodžanov za vlády Červených Khmérov a pod. Silu tomuto filmu dodáva aj to, že nejde o počet zabitých, ale o krutosť, ktorá toto zabíjanie sprevádzala. Divák nemá možnosť si vytvoriť citovú väzbu k jednotlivým postavám a my v Európe máme dokonca problém odlíšiť Japonca od Číňana. To divákovi paradoxne uľahčuje zvládať emocionálny nápor, ktorý film vyvoláva (smrť jednotlivca je vraždou, smrť tisícov je štatistika). Asi by nebolo správne zanevrieť kvôli filmu na Japoncov, pretože kruté tvory z ľudí nerobí národnosť, ale vojna. Od režiséra tohto filmu som videl výbornú Horskú hliadku, takže kvalita Nankingu asi nie je náhodná. ()
Tenhle snímek budu rozdýchvat ještě dlouho. Něco tak brutálního a realistického jsem ještě neviděl a vše umocňuje fakt, že příběh je podle skutečné události. Scény kdy japončíci znásilňovali 3 dny ženy byl až k pláči a měl jsem husí kůži na celém těle. Tenhle snímek by se měl promítat ve školách. Lepší než učebnice. ()
Vždy, když si myslím, že už jsem viděl všechno, tak přijde něco, co mě opětovně rozseká. O Nankingu jsem měl jen pár kusých informací, a proto mi tenhle film vyrazil dech. Nedivím se, že půlka Asie nesnáší Japonce, protože při představě, co vlastně ještě nedávno dělali druhým, běhá mráz po zádech. Jeden z nejdrsnějších filmových zážitků vůbec. 100% ()
Brutalne nudny film o krutych udalostiach. Film prakticky bez akehokolvek deja, vdaka comu divak nema moznost poriadne sa zblizit a sucitit s akoukolvek postavou. Sledujeme stereotypne epizodky o tom, ako Japonci neustale zabijaju, znasilnuju a mucia roznych anonymnych Cinanov a po chvili to zacina byt unavne. Keby mal film o hodinu viac alebo menej, vysledok by bol rovnaky. ()
Galerie (59)
Photo © Media Asia Distribution
![Nanking! Nanking! - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/431/160431468_61287c.jpg)
Zajímavosti (12)
- Film strávil dlouhou dobu u censorů. Šest měsíců trvalo úplné schválení scénáře a dalších šest měsíců se dokončovaly úpravy, aby byl film schválen. (Cheeker)
- Natáčení trvalo 4 roky. (Cheeker)
- Film byl vydán souběžně s podobným německým filmem John Rabe - Ctihodný občan třetí říše (2009). (Cheeker)
Reklama