Režie:
Federico FelliniKamera:
Giuseppe RotunnoHudba:
Nino RotaHrají:
Pupella Maggio, Armando Brancia, Magali Noël, Ciccio Ingrassia, Nando Orfei, Maria Antonietta Beluzzi, Nella Gambini, John Karlsen, Ted Rusoff (vypravěč) (více)Obsahy(1)
„Každý film má vztah k určitému období mého života," říkal Fellini. A film Amarcord (1973) to má přímo v názvu: „a m'arcord" v romagnském nářečí, neboli „io mi ricordo" italsky, znamená totiž „vzpomínám si". .. Malé přímořské městečko 30. let minulého století je obrazem Felliniho rodného Rimini. Ve volném toku vzpomínek a asociací se režisér v jednotlivých epizodách vrací do dob svého dětství a dospívání. Po velkorysém obrazu slavného a velkého města ve filmu Roma, který natočil o rok dříve, se v Amarcordu vrací do důvěrnějšího prostředí malého městečka zalidněného ve své jedinečnosti a bizarnosti nezapomenutelnými postavami. Hrdina filmu Titta nám představuje na pozadí čtyř ročních období svůj malý svět – svéráznou rodinu v čele s otcem a jeho odbojným přístupem k fašistickému režimu, bláznivého strýce Tea, spolužáky z gymnázia, kadeřnici Gradiscu (Štěstíčko) i převyvinutou trafikantku. Amarcord však není jen příjemně nostalgický – v Tittově / Felliniho vyprávění jsou i bolestné vzpomínky na ztrátu blízkých, neuskutečněné sny a něco, co už je nenávratně pryč. Amarcord je film o setkávání a loučení, o poznávání a ztrátě iluzí, v jedinečné poetice kombinující reálné obrazy městečka a jeho obyvatel s fantastickými obrazy. Snímek byl oceněn Oscarem pro nejlepší zahraniční film a mnoha dalšími cenami. (Česká televize)
(více)Recenze (232)
Kaleidoskop vzpomínek, které ani nemusí být přesné, ale které má každý z nás. Teď jde jen o to, zda-li to bude vzpomínání milé a poetické a trochu absurdní jako v tomto případě, kde však nechybějí ani temné a hrozivé tóny. ()
Krásná nespoutaná Itálie, pastva pro oči i uši. Nepřekonatelný Fellini. 85%. ()
Felllini byl prostě génius, který natáčel nestárnoucí filmy, takže vidět tento na velkém plátně je prostě tutovka:-)). Amarcord byl půvabně milý, vtipný, hravý, se scénami, do kterých krásně zapadli a oslnili herci i kulisy. Za mě osobně mi bylo potěšením v rámci LFŠ v UH/retrospektiva shlédnout film 51 let natočený, který mě rozesmál i pohladil po duši:-)) ()
Úžasná Felliniho freska maloměsta s mnoha minepizodami spojujícími se do kompaktního díla. Film, byť se odehrává v 30. letech, zůstává svým poselstvím nadčasový, což u autobiografických snímků není samozřejmostí. Snímek je extraktem Felliniho citlivosti k životu a k subjektivnímu pocitu člověka, který se zde zhmotňuje do prosté radosti z bytí. ()
Příběh se odehrává v italské vesnici ve třicátých letech dvacátého století. Hormony náctiletých se bouří. Rodina, církev a kamarádství prověřují základy lásky a loajality. Vzestup fašismu je za dveřmi, sex na každém rohu. Vzpomínky, velké i malé přetrvávají. Pyšná žena v červeném přitahuje pohledy úkosem a obdiv. Vnadná trafikantka podceńuje fantazii dospívajících chlapců. Duševně omezený strýček nalézá útočiště na stromě a oznamuje : " Chci ženskou " ! Momenty a události spojené pamětí... a legendární filmový tvůrce je ve vrcholné formě **** ()
Ztřeštěná komedie o partě kluků z italské vesnice, kteří zrovinka prožívají svou pubertu a Felliniho pohled na své dospívání. Italská atmosféra, která se mi zdá nepřekonatelná a snad ani nelze lépe vyjádřit italský chaos, pohoda a pohostinost, tedy italská mentalita. Podle mě jeden z nejkrásnějších vyznání svému dospívání, svému rodišti a těžko uchopitelná italská představa života;-) Abych ale nepůsobila tolik záhadně, řekla bych, že se jedná o italskou komedii, která pohladí po srdci a rozesměje svým pubertálním způsobem:-) ()
Možná trochu jako české Pelíšky. Až na to,že protože to není české není mi to tak blízké. Ale je to legrační a milé. A výborná hudba. ()
Velkolepá mozaika: archetypální maloměsto, nebe, moře, žena jako nezvladatelný přírodní živel (žena jako matka/prostitutka/nymfomanka), procitající sexus, mohutné "hrabalovské" panoptikum (a la Městečko, kde se zastavil čas) zdařilých figurek - všechny ty ženské postavy, učitelé, kněz, spolužáci, příbuzenstvo, věčně se hádající, avšak až do konce spolu setrvávající rodiče... Mollové tóny celkově utlumeny, leč přesto: příchod totality, brutální fašounský výslech, bílý býk v mlze jako symbol smrti (Nohavica: "z mlhy u cesty se vynořili dva bílí buvoli/něco jim zpívám/ale můj hlas zní tak tiše") - celá sekvence v mlze je mistrovskou ukázkou toho, jak vypadá velká filmařina, co znamená vyprávět v obrazech. Smrt matky Titty (autobiografické maestrovy projekce?) přivádí mladého hrdinu k moři - tak jako Zampana ze Silnice, tak jako Marcella ze Sladkého života... Každá věta, každý detail tu má svou roli (doporučená četba např.: Zdeněk Zaoral: Federico Fellini). Fellini má ale, zdá se mi, kompaktnější a celkově více strhující filmy (třeba Darmošlapové, Silnice, i Sladký život). ()
Autorov pokus o portrét talianskej rodiny a obyvateľov celého mestečka, so všetkými ich radosťami aj starosťami, novotami aj tradíciami išiel úplne mimo mňa. Štylizačne miestami zaujímavé, symbolicky prvoplánové, dramaticky prehrávajúce vzhľadom na sebaúčelnosť a roztrieštenosť scén, a teda neschopnosť priblíženia postáv divákovi. Komediálne to nestojí za reč. ()
Dokonalý obraz všech stránek italské mentality. A také presvědčivé vysvětlení, proč Italové ve 30. letech propadli fašistickému třeštění. Geniální jako takřka vše, co Federico vytvořil. Kdo dává míň než 5 hvězd, netuší, co je umění. ()
Výborný, lidský film. Jeden zvFelliniho nejlepších. ()
Reklama