Obsahy(2)
Kdyby se narodil v Evropě nebo v Americe, mohl strávit mládí nevinnými hrami a ve školní lavici, z níž by posléze odrazil do normálního života, jehož smyslem je být šťastný a tvořit lepší svět. Jenomže patnáctiletý Johnny se narodil v Africe jako člen národa, který už léta tone v občanské válce. A on je jejím dětským vojákem. Stejně jako nejeden jiný po zuby ozbrojený kluk z čety dětí, kterým dospělí vzali právo na obyčejný život a vyslali je do první linie, kde neplatí jiný zákon než právo silnějšího a bezohlednějšího. Společně pak každý den, oblečení do komických přezdívek, vyrážejí ztratit další střípek lidskosti, kterých jim už mnoho nezbývá. A každý další výstřel jen prodlužuje čekání na kulku, která je jim souzena. Kruté, atmosférické, nemilosrdně otevřené a bolestivě realistické drama natočil v exteriérech africké Libérie režisérský držitel ceny Regard Hope Award z Cannes Jean-Stéphane Sauvaire. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (49)
Skľúčujúce, drsné. Lybijská epizoda z kmeňovej občianskej vojny optikou "tých zlých" (nakoksované a vybrainwashované decká s kalašnikovom v ruke), prakticky bez príbehu. Film si pýta tuhšie tlemidlo, ktoré by dalo silným jednotlivostiam (prasa, TV stanica, dom učiteľov) jasnejší smer. U mňa ale lepšie ako napr. Hotel Rwanda, autorská neutralita tomu dáva tie správne grády. 80% ()
Pokud jde o počínání dětských vojáků, tak nemám výhrad. Ostatně bylo znát, že si mnozí zúčastnění tou válkou prošli. Jenže to bylo všechno. V zásadě je to o tom, jak se partička dětí poflakuje a terorizuje okolí. Jen se tu střílí a řve. Nic víc. Jako nějaké pokusy o příběh tu jsou, ale ty právě naráží na limity neherců. Fukunaga mě svým filmem na podobné téma nenadchl, ale Beasts of No Nation je pořád o třídu lepším filmem, než tohle. 35% ()
Na tento "evropský skvost" jsem náhodou narazil před pár dny na jednom HD trackeru a díky svému obsahu mě ihned zaujal, neváhal jsem ho přidat na CSFD a dnes jsem se k němu konečně dostal. Začnu trochu od konce a hned v úvodu doporučuji shlédnout i závěrečné titulky kvůli realistickým fotografiím. Pokud jste viděli Hotel Rwanda z roku 2004, nebudete ani v tomto snímku násilím příliš zaskočeni. Johnny Mad Dog je silný, působivý a pomalejší snímek, který vypráví příběh etnického konfliktu, zuří občanská válka a vraždících čistek se tu ujímají náctiletí chlapci, odhadem tak kolem 13-15 let. Děj se odehrává v Africe, konkrétně v Libérii a je inspirován jejími historickými událostmi, které mají počátky v roce 1989 (ve filmu však není lokace blíže specifikována). Jakožto správně zpracovaná (agitkou vojáků) bojová jednotka mladých bojovníků za svobodu, které právě velí charismatický chlapec s přezdívkou "Johnny Mad Dog" (jistě si dokážete představit proč ji má), plní své rozkazy s nad 100%. Dokonce s takovou vervou, jako když běží nasranej hroch, kterému někdo stojí v cestě k hošišti a tak střílejí po každém, kdo se jen hne a je jim jedno, jestli jsou to nepřátelská vojska nebo ve většině případů jen obyčejní civilisté. Paralelně s tím se odehrává příběh mladé holčičky, jejíž dosavadní život je jejich běsněním ovlivněn a je jen otázkou času, kdy se stane to, co již od počátku filmu čekáte. Válka je sama o sobě špatná a představa dětí střílejících s chladností terminátora bez výčitek svědomí, je asi tou nejhorší možnou variantou. Za zmínku kromě vizuálního zpracování exteriérů lokací, stojí především herecké výkony mladých jedinců, a pokud si budete stejně jako já říkat, že byli až příliš reálné, máte pravdu a zbytek si jistě domyslíte sami. Zde naleznete vše, co byste od svých dětí slyšet opravdu nechtěli - vraždy, brutalita, sex a sprosté nadávky, čili nic pro slabé povahy. Pozitivní věc na tomto násilném dítku je však ta, že tu nejde jen o vraždící pomatené děti. Ve filmu je zakomponována univerzální zpráva, která nám říká, že se každé dítě za špatných podmínek dokáže změnit i např. v zabijáka. Zároveň však ve skrytu duše zůstává stále nedospělým malým jedincem a jako takový se i sám o sobě bojí světa, který ho obklopuje a v podstatě chce jen klidný domov s rodiči. (7/10) ()
Filmů z afrických válek je jako šafránu a většina z nich je navíc o Rwandě, takže každého dalšího příspěvku z nějaké další zajímavé země je potřeba si považovat. Tentokrát je to Libérie. Místní občanskou válku tu můžeme sledovat v rámci příběhu Johnyho Mad Doga, odhadem asi tak četaře v povstalecké armádě, která organizací i chováním připomíná spíš dětský gang. Žádné velké geopolitické souvislosti tu nejsou, zato je tu hromada bezúčelného násilí na všem, co má ruce a nohy ("Hele, to je děcko nepřítele! Dej ho sem, sežeru ho."). Není to žádný velkofilm, ale jako nakoukání do liberijských reálií to funguje docela dobře. ()
"Aká je to zbraň?, To je Izraelský Uzi, taký mal Chuck Norris v Delta force..."Aj toto sú vzory sfetovaných detských povstalcov, ktorí bojujú proti vládnym jednotkám, členom iného kmeňa, ale i proti každému, kto im skríži cestu. Znovu Afrika, znova bezmocní UNPROFOR a detskí smrtonoši si robia, čo chcú. Film je v angličtine, ale totálne katastrofálnej...Niekedy som mal pocit, že herci iba čítajú texty, ktoré si komolia po svojom. V prvej polovici sa príbeh iba črtá, ale okrem krvavého besnenia a vymývania mozgov, tu nič iné nie je. Sledujeme dva linky príbehu- besnenie detských rebelov a osud jednej rodiny na úteku. Ťažko si k tejto bande debilov vybudovať nejaký vzťah, preto snímok pôsobí dosť chladne. Záver je nečakane rýchly a celý film tým pádom pôsobí ako epizóda z drsného života, bez akéhokoľvek rozuzlenia, ktoré možno neexistuje dodnes. Chýbal mi silnejší príbeh...60%. ()
Galerie (13)
Photo © TFM Distribution
![Johnny Mad Dog - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/082/82390_7736cd.jpg)
Zajímavosti (3)
- Přípravy na film trvaly 2 roky. Nejdříve se vybírali vhodní herci, načež se museli vybraní proganisté učit, jak se chovat před kamerou. (camper)
- Zbraně použité ve filmu použité jsou pouze airsoftové repliky, protože neexistovala právní cesta, jak do Libérie importovat normální zbraně. (camper)
- Dětí, hrající ve filmu, jsou opravdoví účastníci občanské války. Když se dozvěděly, že se bude film natáčet, řekly, že jedině ony mohou ve filmu hrát, protože situaci skutečně zažily. Režisér dětem nechal volnou ruku. Nejdřív je nechal improvizovat a pak jim dal vybrat, které scény ve filmu chtějí mít. (camper)
Reklama