Režie:
Erna SchmidtScénář:
Martin DolejšKamera:
Andreas HöferHudba:
Andreas HogeHrají:
Laura Berschuck, Julius Römer, Hanna Schwamborn, Uwe Kockisch, Gabriela Maria Schmeide, Axel Prahl, Edda Leesch, Hans-Martin Stier, Otto Mellies, Tim Wilde (více)Obsahy(1)
Je Silvestr 2005 a Stella jede s maminkou do vily Stelliny prababičky Clementine. Díky kouzlu se Stella najednou ocitá v roce 1905 a v téže vile se setkává se svou prababičkou a svým prastrýcem Gustavem. Jejich rodiče však mají velké finanční problémy. Tatínek potřebuje pro dokončení železničního projektu nutně peníze. Hrozí dokonce, že budou muset prodat svoji rodinnou vilu. Jako jediná záchrana se jeví nalezení pokladu „hvězdy Orientu“, který ukryl jejich strýc Anton. Jediní, kdo však v jeho existenci věří, jsou Stella, Clementine a Gustav. Dobře vyzbrojeni a s tajemným amuletem se vydávají „hvězdu Orientu“ hledat. Věc má však háček. Musejí se vrátit do půlnoci, neboť jinak by se Stella už nemohla dostat zpět do roku 2005. Hledání jim ztěžují dva lumpové, kteří se nedopatřením o existenci pokladu také dozvěděli. Podaří se je dětem setřást? Najdou ukrytý poklad? Zachrání rodinnou vilu? (Siegmund)
(více)Recenze (3)
Zajímavý dětský film. Myslím si, že si při sledování filmu přijdou na své všechny věkové skupiny dětí. Zažijí přesun v čase, poznají postavení žen ve společnosti začátkem 20. století, uvědomí si, co to je rodinná tradice, poznají nebo si připomenou souhvězdí Kasiopeji. Zjistí, co to byl fonograf, co to je amulet, nebo že německé písmo vypadalo před sto lety natolik jinak, že je dnešní lidi neumějí ani přečíst. Přesto, že se ve filmu dvakrát objevuje sextant a děti si ho dokonce s sebou přibalí na svoji výpravu za pokladem, nikdy ho nepoužijí, divák se nedozví, jak se s ním zachází a ani k čemu se používal. I přesto, že je film dobře promyšlený (autorem scénáře je Martin Dolejš) a jednotlivé scény jsou pečlivě připravené, pozornému divákovi neunikne, že okna vily při pohledu zvenku jsou úplně jiná, než při pohledu zevnitř. Do očí bijící je skutečnost, že dva vzájemně propletené stromy před vilou vypadají navlas stejně v roce 2005 jako i před sto lety. Ovšem největší chyby se tvůrci filmu dopustili v tom, že se v ději, který se odehrává v roce 1905, objevuje vůz Opel 4/8 PS (lidově označovaný jako Doktorwagen = doktorský vůz, protože ho využívali především lékaři pro návštěvy svých pacientů). Ten se totiž začal vyrábět až v roce 1909. Je to tedy praktická ukázka anachronizmu. Trochu mi na mnohých dětských filmech vadí, že jsou, i přes rozdílný děj, postaveny na stále stejném principu. Existuje problém, s kterým si dospělí nevědí rady. Řešení se ujmou děti a problém vyřeší. Nic proti umělecké invenci, nic proti nadsázce, ale čeho je mnoho, toho je příliš. Myslím si, že by pak pod vlivem takových dětských filmů mohly děti takto jednat i v reálném životě. V něm by to ovšem nemuselo končit jejich úspěchem. (pátek 16.10.2009) ()
Príliš jednoduchý a "uletený" scenár, ktorý sa zdá byť len zlepencom útržkov z iných už videných filmov. Dubing tomu tiež veľmi nepomohol a herecký výkon Stelly aj Gustava sa mi zdal prehrávaný. Ale pre deti ten film môže byť poučný a možno aj zaujímavý, to je fakt. ()
Aneb jak s malým rozpočtem zahrát velké divadlo :) Líbilo se. Snímek neoplývá úžasnými pestrobarevnými efekty, působí dosti jednoduše, avšak tahleta "jednoduchost" nijak neubírá příběhu na kráse. Když pominu na začátku roztřesenou kameru, tak se mi tato pohádka opravdu líbila. ()
Reklama