Režie:
Mona AchacheKamera:
Patrick BlossierHudba:
Gabriel YaredHrají:
Josiane Balasko, Garance Le Guillermic, Togo Igawa, Anne Brochet, Ariane Ascaride, Wladimir Yordanoff, Gisèle Casadesus, Valérie Karsenti, Jean-Luc Porraz (více)Obsahy(1)
Intelektuálská domovnice Renée (Josiane Balasková), předčasně vyzrálá jedenáctiletá dívka
Paloma (Garance Le Guillermicová) a noblesní japonský gentleman Kakuro (Togo Igawa) tvoří
ústřední trio této místy povznášející, místy cynické adaptace mezinárodního bestselleru Muriel
Barberyové.
Debutující režisérka Mona Achacheová se nezdráhá dát do svého prvního filmu všechno: polichotit
divákům, jak jsou inteligentní, odvyprávět odvěkou a příjemně staromódní pohádku o nenadálé
lásce a navrch přidat kapku společenské kritiky. Výsledkem je půvabné, hluboce jímavé
podobenství o potřebě žít bez předsudků. Herci jsou výborní, zejména Josiane Balasková, za jejímž
téměř nehybným výrazem lze tušit bohatství kypících emocí.
(oficiální text distributora)
Videa (1)
Recenze (44)
Moc dobře vím, že přesně takové otravně přemoudřelé dívky opravdu existují. A stejně tak i zralé ženy, kterým život moc radostí nepřinesl a tak už dávno rezignovaly na byť i jen maličkou vidinu osobního štěstí. Ale ještě jsem nepotkala nikoho, kdo by se podobal panu Kakurovi, moudrému elegánovi, který vidí i ukrytou krásu a má dost trpělivosti na to, aby ji vynesl na světlo. Celý příběh je jako jako pohlazení po duši a dává naději, že nikdy není pozdě na zázrak. ()
Film, který musí být strašně povrchní, aby si zvládal udržet iluzi jakési intelektuální revolty vůči buržoazní prázdnotě. Takže intelektuál je zde ten, kdo mlčí, čte knihy a občas cituje Tolstého Annu Kareninu (žádná filozofie, žádný Husserl). Nejlepší na Ježkovi je příjemná a rozesmátá forma, herecké výkony a to málo, co film dokáže podat v náznacích, nikoli v otravně afektovaném komentáři rozmazleného spratka, co by potřeboval dostat řádně na prdel. Že na prdel nedostane je samozřejmé, protože podobně laděné snímky jako Ježek potřebují nějakou tu tragédii, aby si udržely iluzi osudovosti. Fajn, ale s tímhle vynuceným dojetím na mě nechoďte. Mona Achache má talent, ale Ježek je taková hezká simulace moudrého filmu. Není ani pichlavá, ani obsažná. Je prostě jen a jen úhledně úhledná, plná klišé a mouder v kostce. ()
„Jsem malá, ošklivá, tlustá vdova, mám kuří oka a někdy, když mám těžké ráno, sípu jako mamut.“ Né fakt, přísahám, to není popis mé osoby, ale jedné ze dvou hlavních postav filmu, domovnice René. Druhou je Paloma, která se učí japonsky, aby si mohla číst v originále manga, jo a ve třinácti chce spáchat sebevraždu spolknutím antidepresiv své matinky. Obě si hledají úkryt před světem, neb jsou chytřejší než zbytek lidstva, což úplně nechápu, protože já třeba chci, abyste věděli, že jsem přečetla kompletní dílo Sørena Kierkegaarda, nebo že poslouchám Glenna Goulda (machr na piáno), proto vám to sem teď cpu. V tomhle příběhu prostě domovnice poslouchá Wagnera a miluje filmy Jasudžiro Ozua (ale kdo ho rád nemá, že?! Ukigusa je nejvíc). Nakonec lest obou prohlédne až Japonec Kakuro, který až takřka červenoknižně naplní normy romantického bijáku, když se do zádumčivé domovnice zamiluje. No, teď to přípomíná až pohádku o Popelce napasovanou na lidi důchodového věku, né?! Ale důležitější než samotný příběh je zde filosofický podtext, zdůrazňování krásna a literárních klasiků (kdo nemá pojmenovaného svého psa/kočku podle Tolstého je nikdo). Naštěstí přes pointu a harlekýnovskou odbočku jde o příběh v pravdě sarkastický, tudíž koukatelný. ()
Já mám strašnou slabost na filmy, kde někdo umře a protože mě to dojímá, tak jim vždycky chci nacpat těch pět hvězdiček, ale tady jsem se trochu zabrzdil, protože až na ten konec je Ježek prostě výborný, ale pouze čtyřhvězdičkový. Skvěle podaná vztahovka z jednoho domu vnímána mnoha očima, postavy, které vám přirostou k srdci a hořkosladká atmosféra, která mi nádherné sedla. ()
Snáď jediné čo ma na tomto filme bavilo, bol ten celkový melancholický nádych a vnútorné monológy malej Palomy, ktorá vnímala aj to, čo sa ostatným zdalo všedné, a tak si to často nezasluhovalo tým pádom ani len pozornosť. Inak ma to viacmenej nudilo, pretože sa v tom nič zásadné nedialo, a už to nezachránil ani ten šokujúci záver, na základe ktorého potom vznikla tá konečná existencionálna otázka. ()
Galerie (22)
Zajímavosti (1)
- Film je natočen podle knihy „S elegancí ježka“ („L'Élégance du hérisson“) od Muriel Barbery. (Sonakolada)
Reklama