Příběhy slavných - Série 1 (2000) (série)
Režie:
David UrbanScénář:
David UrbanKamera:
Michal ČernýHrají:
Petr Čepek, Jan Kačer, Ladislav Mrkvička, Nina Divíšková, Lenka Skopalová, Petr Nárožný, Juraj Herz, Ladislav Smoček, Táňa Fischerová, Jan Kraus, Jiří Hálek, Věra Galatíková, Dalimil Klapka (více)Obsahy(1)
Petr Čepek – zamlklý a tajuplný herec s temným pohledem bude navždy patřit do historie českého divadla a filmu. Herečtí kolegové jej měli velmi rádi. Jeho odchod ze života nebyl ani tak nevyjasněný jako především předčasný.
Dokument je hlavně příběhem o tvorbě a životě tohoto herce.
Na Petra Čepka, člověka s vrozeným smyslem pro spravedlnost a morálku, nadaného a uhrančivého herce, který nebyl ani tak ambiciózní ve smyslu prvenství na jevišti, ovšem na svých postavách pracoval důkladně a pečlivě, vzpomínají příbuzní, přátelé a především kolegové: Jan Kačer, Věra Galatíková, Nina Divíšková, Jaroslav Vostrý, Juraj Herz, Ladislav Smoček, Ladislav Mrkvička, Petr Nárožný a další.
(oficiální text distributora)
Recenze (8)
O tajuplném herci ani snad nešlo natočit tuctový dokument. Podobně jako byl Petr Čepek zajímavý na jevišti či na plátně, tak byl zajímavý i jeho život a dokument o něm. Všichni zúčastnění o něm krásně mluví a mně se na to krásně dívalo. ()
Jsou tací, kteří se i během těch nejmenších bitev schovávají do nejhlubších úkrytů. Po bitvách s vítěznými výkřiky přidávají na stranu vítězů. Z těch mne přepadá nausea. Petr Čepek byl evidentně tím druhým případem, nebál se být na straně, kterou si vybral, aniž by předem znal výsledek. ()
"On nebyl žádnej primitivní prudil !!" Velmi dobře zpracovaný dokument věnující se životu a především symbolicky po faustovsku, za tuto roli ve Švankmajerově filmu byl totiž in memoriam vyznamenán Českým lvem, předčasnému odchodu velkého nedoceněného herce a především velkého člověka, Petra Čepka !! Čepek často, na což zde tvůrci nezapomínají, nemohl hrát z naprosto výstižných důvodů !! Jednak byl natolik výraznou postavou a hercem, že mnohdy stačilo či bylo přímo nezbytné, aby na jevišti či před kamerou nehrál, ale pouze byl, a pak se svými odmítavými názory nejen proti režimu, jež se nikdy nebál hlasitě a naplno projevit, často o spoustu velkých rolí sám připravil, především odmítnutím role v epizodě Sequensova Třiceti případů majora Zemana. Mlčenlivý a nesmírně inteligentní muž s velkým srdcem pevných morálních zásad, jehož bylo o to více slyšet, když bylo třeba, podepsal Několik vět a stál u zrodu Občanského fóra, aby se poté zcela pokorně opět vrátil zpět ke svému milovanému divadlu.. Muž naprosto se vymykající tomu tolik typickému češství, jehož oči o něm paradoxně prozradily často mnohem více než typické postavy choleriků, násilníků a opilců, do nichž byl nejčastěji obsazován.. ()
Tohle je krásný a smutný dokument. Je o skutečném charakteru. Muži co miloval divadlo a přes vlnobití doby, kdy nejeden z jeho hereckých kolegů zakolísal zůstal chlapem s neposkvrněným charakterem. Myslím, že každý kdo se jednou podíval do jeho smutně krásných očí, se do nich musel navždy zamilovat. Byla skrze ně vidět jeho duše. Petr Čepek byl velikán. Uvědomuji si to u každého filmu s ním či u divadelních inscenací. Bohužel měl tu smůlu, že díky svým nekompromisním postojům k režimu nesměl určitý čas hrát. Obrovský talent tak zazdil primitivismus aparátu... Naštěstí měl tu kliku, že se dožil pádu komančovského režimu a několika svobodných filmů a divadelních her než si jej vzala smrt. Odešel mladý (co to je 54?), jen si říkám jak by tomuto charakternímu chlapovi bylo v dnešní době... V době kdy fízl (jsem s vámi pane Kalousku!) co mlátil lidi sedí v parlamentu, kdy ta samá zločinná strana co popravovala a zavírala lidi je dnes jednou z nejsilnějších politických stran, kdy zločiny komunismu jsou postupně překrucovány a jsou tendence je zlehčovat... Ačkoliv byl měl být vlastně hodnocen sám dokument, většina lidí tu hvězdy dává člověku o němž je. Já také nemohu jinak. * * * * * PS. Před jeho gestem při procesu s panem Mrkvičkou smekám. ()
Kde se zapomnělo vyjádření samotného Švankmajera k osudovému snímku ? Proč to snímání vyprávějících z bezprostřední blízkosti ? Přirozené charisma člověka, jenž nikdy nemusel nic skrývat, či obelhávat, je jinak nádherné připomenutí jednoho z nejzásadnějších herců československé kinematografie. ()
Zajímavosti (1)
- Jako hudební podkres, když se mluvilo o filmu Lekce Faust (1994), bylo zvoleno „Requiem d moll, K. 626“, zádušní mše Wolfganga Amadea Mozarta. (sator)
Reklama