Příběhy slavných - Série 1 (2000) (série)
Obsahy(1)
Václav Hrabě, bouřlivák, kultovní básník několika generací a představitel nonkonformního mladého umění šedesátých let v portrétním dokumentu L. Cingrošové. Účinkují: J. Gruša, V. Jiráň, V. Justl, V. Mišík, A. Strejček ad. Pojem „kultovní" je dnes nadužíván až zneužíván, ale pro snad jediného českého beatnika platí doslova. Začátek šedesátých let přinesl i první vlaštovky moderní americké poezie a jména Ginsberg či Ferlinghetti se objevila v debatách tehdejších mladých bouřliváků. Byl mezi nimi i student a později učitel češtiny a dějepisu, milovník jazzu – a básník. Od amerických kolegů neopisoval, tvořil svébytnou, názorově spřízněnou poezii, která ovlivnila také mladší autory i muzikanty, jako je třeba Vladimír Mišík. Hrabě publikoval za svého krátkého života jen časopisecky, knižní vydání jeho poezie však hluboce zasáhlo i mnohem mladší čtenáře. A dá se tvrdit, že ty vnímavé zasahuje dodnes. (Česká televize)
(více)Recenze (7)
Film je z cyklu Nevyjasněná úmrtí (nikoli Příběhy slavných). ()
Básník, který mne porvázel mým studentským životem, převážně díky recitačnímu pořadu Mirka Kováříka Blues pro bláznivou holku. Vzpomínkový pořad obsahoval přesně to, co od dokumentu tohoto typu očekávám. ()
Příběh jednoho z největších básníků všech dob. Podmanivé, magické. ()
Velectění čtenáři hodni poslechu, recitaci z mých úst přijměte, zastavte se, nastavte dlaň, promněte oči, srdce dokořán odkryjte, procitněte z lidského snažení, nezatíženi pozemským bytím souzněte s tvůrčí senzitivitou a ponechte znít řeč veršů, vždyť jen v jejích myšlenkách máme tu čest rozkvést, sami se sebou v tlukotu nekonečna, v rytmu básní dospět. ()
A kdybych už měl umřít chci hvězdy na rakev a trochu hnědé hlíny hřejivé jako krev Na hřbitově ať hrají houslovou sonátu v které zní mořské mušle a slunce pasátů Tomu kdo bude plakat maličký kapesník s mým monogramem dejte Je to jak památník Připijte na mé zdraví nebožtík píval rád a teď už nechuraví už nebude mít hlad Připijte na mé kosti ať mohu dobře spát Věřte mi je to k zlosti teď v létě umírat... Syn básníka se jmenuje Jan Miškovský, narodil se v roce 1963 jako Jan Hrabě, ale po rozvodu dostal jméno nového manžela své matky a dlouho nevěděl že je syn básníka, protože jeho matka vzpomínky a artefakty na Václava Hraběte ze svého života totálně vymazala. ()
Laska je jako vecernice... ()
Není pochyb o tom, že Václav Hrabě byl úžasný básník, mocný vládce slova a zachytitel prchavých nálad dušel lidské, ale také kontroverzní rozervaná osobnost. Co však provedla autorka dokumentu o tak zajímavé osobnosti je skutečně nepochopitelné a trestuhodné. Více jak třetinu dokumentu totiž tvoří neuvěřitelné kecy nějakého astrologa, který nad horoskopy papouškuje encyklopedické znalosti a obecně známé charakteristiky básníka a dále grafoložka, která obdobně exceluje nad rukopisy básníka. Člověk si jenom říká, kde proboha toho debila a tu krávu vyhrabali. Další třetinu pak tvoří jak přes kopírák podobná svědectví příbuzných, kamarádů a známých (odpudivých osobností s kombinovanými vadami nejen řeči a myšlenko-toku). Zbývá poslední třetina, který už je ucházejícím sledem událostí, dat a úryvků z díla, tak jak by se to dalo od obdobného dokumentu očekávat. Celkově obrovské zklamání. ()
Reklama