Režie:
Gus Van SantScénář:
Jason LewKamera:
Harris SavidesHrají:
Mia Wasikowska, Schuyler Fisk, Chin Han, Jane Adams, Rjó Kase, Henry Hopper, Lusia Strus, Victor Morris, Jesse Henderson, Natasha DuvallVOD (3)
Obsahy(2)
Uznávaný režisér Gus Van Sant (Dobrý Will Hunting) uvádí osobitý milostný příběh mladého muže (Henry Hopper), který ztratil zájem o život, a půvabné okouzlující dívky (Mia Wasikowska), jež si života užívá plnými doušky. Když se tihle dva náhodou potkají na pohřbu, zjišťují, že navzdory svým jedinečným životním zkušenostem toho mají hodně společného. Produkce filmu se ujali Brian Grazer, Ron Howard, Bryce Dallas Howard a Gus Van Sant. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (242)
Víc „umělecké“ než Teď a tady, ale nemůžu říct, že lepší. Povedlo se obsadit obě hlavní role, místo manekýna zaujmul uzavřený podivín Enoch se svým kámošem Hiroshim, což určitě není špatně, ale možná nemuseli být oba zamilovaní teenageři tak zvláštní a jiní. Běžným vrstevníkům se vzdálili asi až příliš. Neklid ve mně nevyvolal zdaleka tolik emocí, v tom výrazně zaostal za Teď a tady. Pochvalu ale zaslouží výborná hudba. ()
Nemám ráda filmy o smrti a umírání, které jsou prvoplánově postavené na ždímání slz z diváka. Restless ale není film o umírání (ač by se to tak na první pohled zdát mohlo) a už vůbec si neklade za cíl diváka zdeptat. Je to poetické dílo o tom, jak jsou lidé schopni se navzájem obohatit, zabvit jeden druhého strachu ze smrti a naučit se konečně mít rád život a vodní ptactvo. Vynikající výkony podávají Mia Wasikowska i Henry Hopper, Ryo Kase je pak zřejmě opravdovým duchem kamikaze Hiroshiho. Poetické, posmutnělé ale s velmi pozitivním vyzněním. A taky chytré. ()
Smutný príbeh, napriek tomu krásny film. 7/10 ()
- Jako veverka bez oříšku a bez mámy - Jako jelen touží po říčce, Má duše touží po tobě, Bože - Nicrophorus americanus, americký hrobařík. Líbí se mi ten jeho knír. Je úžasný. - Proč myslíš? - Ucítí mršinu na kilometry daleko, ten pach smrti. Sameček a samička se u mršiny sejdou a seznámí se. Pak ji společně zahrabou. Spáří se a samička na tu mršinu snese vajíčka. Ale na rozdíl od ostatních brouků od těch vajíček pak neutečou. Vyhrabou si někde poblíž malou komůrku. A když se mláďata vylíhnou, rodiče jim předžvýkají kousky té mršiny a krmí je. Není to úžasné? Starají se o děti. ...po dlouhe dobe krasny romanticky film, citlive natoceny a vyborne zahrany, thx gus! .) ()
Je to svým způsobem hezké, ale někdy to na mě působilo dojmem- že je to až moooc natahované, moc melancholické a místy tak moc melancholické, že mi to připadalu už spíš jako parodie. Ale celkově je atmosféra filmu příjemně hřejivá, taková uklidnující- přes to přezevšechno co se děje.... A jako bonus soundtrack. :) ()
Filmu vladne prijemna, melancholicka a dost nostalgicka atmosfera. Scenar je vyborny, o chlapcovi, ktory stratil zaujem o zivot, a tak pekna kozata samica sa mu pokusi vratit chut do zivota. Na rezisera Gus van Santa vyborna praca : 78 % ()
Enoch & Annabel. ON vyčpělý sirotek přežívající bez zájmu o život a se zájmem o navštěvování cizích pohřbů. ONA kouzelná slečna s odvahou a vášní a umem žít. A taky s rakovinou mozku. Přestože tedy leitmotivem je smrt, umírání, čekání na smrt, snímek je prodchnut citem, silnými emocemi a nakažlivým entuziasmem. Život je krásný, na světě je krásně. A pokud není, tak bude. Láska k životu, respekt k času. Carpe diem. Život je dar, smrt je nicota. ~ Vyvážený příběh, v němž se emotivní rovina nenásilně prolíná s tradičními režisérovými snahami o jinakost a experiment (kaleidoskop, baterka, namalované obrysy těl na asfaltu…). Plus vynikající herecké obsazení (skvělá Mia Wasikowska v roli Annabel, stejně jako nedávno jako Jane Eyre). (Dobře napsaná je též postava imaginárního Japonce – kamikadze pilota – patetického ducha jménem Hiroshi.) ~ Fantazijní svět vnořený do reality. Originální romantika. Pozitivní energií nabitá předfunusová lovestory. Úžasně pokojný Neklid. ~ ~ Zdá se, že jde o druh zpěvného ptáka, který si myslí, že umírá pokaždé, když zapadá Slunce. A když se ráno probudí, je z toho, že stále žije, úplně na větvi, a proto zpívá ty nádherné písně. ()
S laskou o smrti. ()
Pokud se mě zeptáte, co považuji za melancholický typ filmu, dám vám příklad právě Neklid. U tohoto dramatu od první minuty cítíte a tušíte, že směřuje k hořkému konci. Jeho tématem je smrt a pohled hlavních postav na ní, smíření se s ní. Celou tuto tématiku se snaží zaobalit do humorného hávu, ale stále je to snímek smutný, jenž nemusí sednout každému. Mezi herci to jiskří a funguje. Pár zajímavých námětů k zamyšlení se též najde, ale již jsem zřejmě viděl až příliš filmů na podobné téma, které prostě byly lepší. Čas ukáže, jestli si na Neklid vzpomenu jako na melancholický snímek pojednávající o tématu smrti, nebo pouze na jistý, konkrétní vnitřní pocit mého či jiného já. Uvidíme… 70% ()
Nejedná se o doják, který by vás výrazněji připravil o zásoby papírových či čistých kapesníků, ale nejedná se ani o film, kterej by vám přidal na náladě. Osobně mi to přišlo místy až příliš divné, co do úchylek, zálib a životů jednotlivých postav, díky tomu mi pak film připadal až příliš strojený, teatrální a předevší blbě zahraný, místy s krkolomnými nenormálními dialogy, což je samozřejmě dáno oním dost zvláštním scénářem, jako takovým. Mám ráda komorní dramata, nemám ráda filmy o umírání, ale když se to všechno vezme s nadhledem (tim vtipnym, ne po Wasikowsku poetickofilozoficky přírodovědeckym) tak je to pro mě docela snesitelná záležitost, což se ale netýká tohodle snímku, u kterého sem měla chvílema co dělat, abych to pro tu místy nesnesitelnou přemoudřelost, tragičnost jednotlivých vadných postav a do toho všeho pro ten nadhled, kterej byl místy snad až moc zbaven reality, aby působil za každou cenu kouzelně a dojemně, nevypla. Vydržela jsem to do konce, ale byla bych se bez toho obešla. Výraznějším plusem filmu je hudební doprovod, jinak je vesměs všechno dost pomíjivé a hodně lehko zapomenutelné. 2,5 hvězdy a tuna nepochopení k tomu pro zdejší nadhodnocenost. ()
V mladym jsem viděla tatínka hned v první scéně, ale bohužel mě to za srdce nechytlo, hlavně proto, že Mie Wasikovské ty herecké výkony prostě nevěřím. ()
Láska, nevyliečiteľná choroba, straty a nálezy, téma nespočetných filmov, kde sa nedá veľa pokaziť, keď je dobrý príbeh a skvelí herci. Tentokrát tomu tak bolo. A ten mladý herec (Hopper) si zaslúži - ako hlavná postava - byť v zozname napísaný hneď za Miou. :). Hodnotím 4 +, až to raz budem púšťať mojim romantickým dievčencom, asi to ešte povýšim, :) lebo "Smrť je ľahká, to láska je ťažká" ()
Těším se na pokračování, kde ten mladý muž, který ztratil zájem o život, si po tomto skvělém zážitku, po devádesáti minutách napínání a citového vydírání vystřelí mozek z hlavy - ještě by k tomu distributor mohl dodat úžasný popis, něco ve stylu tohohle filmu, kde se vůbec nezminuje, že je to rakovinafriendly snímek - takhle to spíš vypadalo na něco podobného Yes Manovi. Koukal jsem se na to omylem, tenhle typ filmů není nic pro mě - kde berete ty příjemné pozitivní pocity? Já tam žádné nevidím, všechno zastinuje pravděpodobný osud hrdinky a to, že on po tom, kdy na chvilku začal "skutečně žít" stejně ztratí zájem o život ještě víc a nejspíš po závěrečných titulkách poputuje do blázince. V čem je smysl točit takové filmy? Na deprese stačí skutečný svět... ()
Potkali se v pravou chvíli. On, přežívající tělo bez života, ona plná života v téměř mrtvém těle. Na co čeká, čemu věří, co potřebuje umírající Annabel? Třeba toho podivného kluka, který toho zažil příliš. Možná, že je pro Annabel ten pravý. V kruhu milující rodiny, která si o ní dělá starost se cítí vděčná, ale ne svobodná. Enochovy nevadí začít přátelství s umírající Annabel, nedává najevo jakoukoli lítost. Van Sant rozehrává velmi podivnou hru s emocemi na pozadí krasných obrazů probíhajícího podzimu a nadcházející zimy. Líbí se mi ta analogie se světem zvířat. ()
Mám tyhle citlivé, malé, romantické snímky, kdy dva spojuje jen smrt, moc ráda. :) 70% ()
Totalni kycovina od mrtveho Japoncika s tragickymi vzpominkami na Nagasaki a neposlanym dopisem, pres sestru, ktera byla drive tak povrchni a jen diky Anabele prozrela az po obvinovani rodicu, teticky, lekare a nasledneho uznani, ze to neni jejich chyba...ach, jak dojemne...chybel uz jen mrtvy krecek ()
Když si chlapík, kterému se zabili rodiče v autě pořídí za kamaráda ducha pilota kamikadze z roku 1941, řeknu si- nějak se s tím holt srovnat musí. Když si k tomu ještě narazí holku s rakovinou, který zbývají tři měsíce, to už je trochu ostřejší. Celkově velmi podivný a introvertní příběh, u něhož si asi každý musí všechno doplnit sám, jelikož základní osnova je velice prostinká a nepochybuji o tom, že většinu lidí bude dost nudit. Já s tím tedy statečně zápasil téměř celý film. Nakonec jsem to ale dotáhl do konce, neusnul a uznal, že 60% si film zaslouží. ()
Příběh, který proplouvá mořem zmaru - a nehroutí se z toho. Ale taky nic nerozdává zadarmo ... vám ani nikomu jinému - ústřední dvojici nevyjímaje. Můžete ho zpochybňovat, protože Annabel je bytost až příliš dokonalá ... a takřka nekonečně moudrá - jakoby ani nebyla z našeho světa, ale ... čím by byl bez ní ? Kde by byla jeho maličko posmutnělá, a všemu navzdory pozitivní poetika ... kde by byl jeho lehce morbidní humor - a jeho sugestivní atmosféra, která navozuje něco jako stav beztíže ? Berte ho, jaký je - a jaký CHCE být, nic víc pro něj (ani pro sebe) udělat nemůžete. ()
Krásně jemný filmeček s vycizelovanými dialogy. Pro mě po delší době od Guse asi to nejlepší, jakoby návrat k Mému soukromému Idahu či Dobrému Willu Huntingovi. ()
Skvele oblečení herci v nie tak skvelom filme, ktorý by sa chcel tváriť skvelo. Mia ako vždy úžasná, jej postava bola nádherná vo svojom optimizme a láske k životu (a vtákom), Henry mi dosť vadil, vôbec to medzi nimi nefungovalo. Príbeh predvídateľný, pár momentov veľmi zaujímavých, pár ich bolo dosť neoriginálnych a nudných. Záverečná scéna najhoršia. Hudba veľmi príjemná a ešte raz musím pochváliť ten "šatník", fakt ma potešil a už len kvôli tým outfitom sa to oplatí pozrieť. Lepší priemer. ()
Reklama