Scénář:
Šógo MutóHudba:
Akio IzucuObsahy(1)
Termín „bezdomovec" se dostal do nového rozměru. Nyní se tak i označují mladí lidé, kteří nemají práci ani místo k žití, zato se velmi rádi poflakují kolem internetových kaváren. Jedním takovým „bezdomovcem" je i dvacetiletá Čisato, která svůj čas tráví tím, že utíká před vymahači dluhů jejího otce. Ale to se jednoho dne změní, v ten den se Čisato potkává s mužem jménem Šinzo. Je to velmi bohatý, postarší muž, který Čisato slíbí, že ji zbaví všech dluhů, když si jej vezme a stane se matkou jeho šesti adoptovaným synům. Čisato nabídku přijímá. Jenomže žít pod jednou střechou se šesti mladíky s roztodivnými povahami není jednoduché. (Zíza)
(více)Recenze (13)
Je to legrace. Je v tom špína. Jsou v tom prachy. Jsou v tom pěkní kluci. Hraje zde Maki Horikita. Nenudila jsem se a chtěla pořád vidět další a další. Jedno z lepších dorama roku 2009. Mrkněte a uvidíte. Ale to s Čisato jsem tušila X-D Přeloženo. ()
Totálně švihlý a ujetý. V tomhle seriálu se může stát všechno a taky se v něm skoro všechno stane. S postupem dílů se děj poněkud uklidní a začne být více melodramatický. Řeší se převážně rodinné vztahy. Tím, jak se vyprávění vrátí zpátky na zem (do jisté míry), tak se naštěstí herci přestanou tolik pitvořit a někteří předvedou i velmi slušné herecké výkony (vyzdvihla bych epizodní, ale velmi procítěně zahranou roli ředitele sirotčince). Uvidíme hodně svlečených japonských hezounků (ne úplně do naha) a jednu roztomilou porcelánovou panenku se vždy rošťácky rozčepýřeným účesem. Výprava je viditelně televizní, ale na to se dá zvyknout. SHRNUTÍ: Když Japonci spojí dohromady Pevnost Boyard a Takešiho hrad. ()
Na takovém hradě bych si jako malá přála žít, a v takové společnosti bych si přála žít teď. Ty jejich saunovací dýchánky mě opravdu moc bavily. Celé to bylo samozřejmě potrhlé - splnění matčiných cílů, bodyguardi z internetové kavárny, zázračně se zjevující právnička, brýlatý asistent, podivná služebná a hlavně šestice synů. Občas trochu přehnané, občas překombinované, ale Atashinchi no danshi nenudí a není trapné. ()
3-4 hvězdy. Bavila jsem se, to ano, ale beru to jako spíše jednorázovou zábavu, na kterou asi nebudu nijak zvlášť vzpomínat, protože příběhem to zkrátka je takové. Proto spíše sklouzávám ke třem hvězdám, než abych dávala čtyři. Počáteční zhruba tři díly navíc nezaujaly tolik, jak bych očekávala. Některá japonská doramata umí diváka zaujmout hned od prvního dílu, jiná naopak ne - a to je právě ten případ. Trvá nějakou chvíli, než si na množství postav zvykneme a oblíbíme si je. Nejdřív to moc nefunguje a některé scény jako by působily až moc uměle, čímž však nemyslím trhlost celého příběhu, který by se nemohl stát (na to jsme u některých japonských doramat docela zvyklí). Nedokážu to popsat, ale snad se na tom podílí i režie. Teprve u nějakého čtvrtého dílu jsem byla schopná se do toho trochu vžít a oblíbit si postavy, které jsou každá jiná, se svou vlastní povahou. A to je na tom to zábavné (Líbil se obzvlášť "okama model", kterého hrál Yamamoto Yusuke :)). Přidejme k tomu tak trochu pohádkový a šílený hrad a Horikitu Maki jako bezdomovce a ve výsledku je to nakonec příjemná zábava s milým humorem. U toho to však zůstává. ~(3,4★)~ ()
Není to nijak špatný seriál pro dívky fanservis jak bejk, pro kluky je tu Horikita Maki. Kromě humoru se zde občas hraje na vážnější strunu, je to občas hodně stylizované a já se nemohl zbavit dojmu, že by to patřilo spíše do anime, ale budiž. Ovšem tato série po shlédnutí nenabízí důvod k opakovanému shlédnutí, aspoň pro mě ne, na rozdíl od takových pecek jako Liar Game, Kurosagi, Hana Yori Dango a mnohé další. Letos ovšem vyšlo v Japonsku dost dobrých seriálů a pár jich za chvíli startuje, tak si počkejme, kdo urve palmu vítězství, sledovanosti a oblíbenosti. Můj odhad je, že Liar Game 2, Koshonin 2 a Mr. Brain, Tokyo Dogs, Ninkyo Helper mezi sebou svedou tuhou bitvu. ()
Reklama