Režie:
Arthur HillerScénář:
Paddy ChayefskyKamera:
Victor J. KemperHudba:
Morris SurdinHrají:
George C. Scott, Diana Rigg, Barnard Hughes, Richard Dysart, Stephen Elliott, Donald Harron, Nancy Marchand, Roberts Blossom, Lenny Baker, Katherine Helmond (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Hlavním postavou je dr. Herbert Bockge. Jeho postava je velmi černým humorem vybavený šéfchirurg věčně přeplněné newyorské nemocnice, která se musí potýkat s nedostatkem kvalifikovaného personálu a financí. Žena mu utekla, děti ho nenávidí, podřízení ho nerespektují, pacienti ho štvou. A navíc je na místě, kde pracuje spáchána vražda. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (25)
Během prvních 20ti minut jsem si říkal, proč je to vedené jako komedie? A záhy už se Nemocnice proměňovala v neočekávanou směs černého a absurdního humoru, mysteriózní zápletky s nejednou mrtvolou, silné kritiky nemocničního systému a rutinného přístupu zaměstnanců k pacientům, pohledu do dozvuků studentské revolty z konce 60. let i psychologického dramatu postavy doktora se sebevražednými sklony. Vzniká nám i ojedinělá chvilková romance.... a možná dojde i na rituál voodoo s přiváděním mrtvého do stavu zombie. :o) To už jsem si místy připadal jako u pomyslného „serióznějšího“ předchůdce von Trierova Království. Papírově to vše zní hrozně šíleně, ale když jsem tvůrce pochopil (nebo alespoň jsem si o tom myslel, že ano...) a přistoupil jsem i na ten svérázný humor, až na občasné slabší místo mě snímek nesmírně pohltil. Důstojnost vedle ústředního příběhu doktora zajišťuje zejména excelentní George C. Scott v této postavě, uzemňující svým charakterním výkonem (i s komickými rysy) a silným charismatem. Na Scottův výkon je radost pohledět, na exkurs do denního chodu v nemocnici již daleko méně, přesto (vlastně i proto) jsem měl pocit, že se tvůrcům podařilo tohle téma vystihnout nadčasově. [85%] ()
Tenhle film skvěle reflektuje atmosféru v americké společnosti na začátku 70. let. Šéf manhattanské nemocnice, jenž má problémy neschopnými a prohnilými podřízenými, dotěrnými debilními anarchisty, náboženskými fanatiky s vymytými mozky a vlastní manželkou, už má všeho dost a po nocích s lahví vodky v ruce plánuje svoji sebevraždu. Náš doktor má však nyní o problém víc: za podivných okolností mu umírá personál. Film je nabitý hláškami, z nichž černý humor přímo pryští. Díky tomu už vím, jak spáchat sebevraždu tak, aby to bylo považováno za přirozenou smrt. Škoda jen, že na to nemám odvahu. Někdy už toho při pohledu na dnešní svět mám taky dost. Nutno podotknout, že se toho v Americe od 70. let moc nezměnilo... 85% ()
- Manhattanské nemocnici šéfuje George C. Scott. Má sebevražedné tendence, v důsledku mužeského přechodu opustil ženu, je impotentní a záhadně mu umírají doktoři a sestry. Někdo by si řekl, že v největším a "nejlepším" zdravotnickém středisku na světě se nedá něco takového přehlédnout, ale opak je pravdou. Oběti jsou zaměněny za pacienty, takže jsou klidně i omylem operovány. Všude vládne zmatek a chaos, zaměstnanců jsou tisíce, nikdo se ani pořádně nezná, na pohotovosti každou hodinu čekají na ošetření stovky lidí a další se jen a jen hrnou, venku protestují levičáci, černoši, squatteři, zamrzlí hipísáci, každý se stává lhostejným a sobečtějším. Píše se rok 1971 - USA si uvědomuje, že období pohody a bezstarostného života skončilo, začínají se objevovat poražencké nálady z Vietnamu a vůbec všechno to stojí za starou belu. Děje a postav je ve filmu tolik, že by to dneska vystačilo na celou jednu seriálovou sezónu. Proto se vám třeba chvílemi může zdát, že se přestáváte orientovat, ale chyba. Nemocniční zmatek se znamenitě povedlo převést na plátno aby neutrpěl ani děj ani divák. Černý humor je neuvěřitelný, dialogy skvěle napsané ("Svého syna jsem vyhodil před rokem z bytu. Od té doby jsem toho špinavého maoistu neviděl. Asi někde montuje bomby a hlásá celosvětové přátelství. Mé dceři je 17. Má za sebou dva potraty.") Paddy Chayefsky za svůj scénář právem získal Oscara. Nadčasový film, který za těch takřka 40 let nezestárnul. Což dokazuje i zařazení do NFR v roce 1995, jakožto historicky, kulturně a esteticky důležitého filmu. ()
,,Jeho dcera chce podepsat reverz a vzít ho z nemocnice. To je pro pacienta hrozně riskantní. Máme ho pustit?" - ,,Nechte je jít, než ho tady zabijeme." Totální odcizení, kritika lidské společnosti, ironický nadhled to vše je v Nemocnici v takové míře, že i doktor House by zlomil svoji hůl a odešel do televizního důchodu. Silnou stránkou filmu je podivná atmosféra přeplněné nemocnice, kde se občas odehrávají komické situace, občas mrazivé a mrazivě komické. Tato atmosféra obrovského pulzujícího úlu plného pacientů a doktorů je opravdu tou nejlepší složkou filmu a dokáže držet napětí i divákovu pozornost po celou dobu navzdory tomu, že film prakticky nemá příběh. Zároveň je snímek plný výborných dialogů, ale občas mi bylo až otravné, jak se některé postavy svěřovaly a co všechno byly ochotné o sobě prozradit úplně cizím lidem. Jediný mínus pak tvoří špatný střih a nic moc kamera. Za všechno mluví dlouhá podhledová jízda, která sleduje dvě jdoucí postavy, jež mají po celou dobu ,,uříznutou" hlavu na úrovni očí. To je opravdu špatné. I přesto se jedná o opravdu zajímavý a neotřelý snímek. ()
Chce to naozaj dávku nadania a citlivosti stanoviť tú správnu hranicu medzi inteligentne čiernou komédiou a príbehovo vážnou drámou, najmä ak ide o také citlivé prostredie, akým je to nemocničné. Neviem ako to vyjadriť, ale môj pocit z komediálnych prvkov je taký, akoby ešte viac znásobovali vážnosť a ľudskosť jednotlivých situácií, aj keď sa na nich dá schuti zasmiať. To dodáva filmu nevšednú príchuť, ktorú doporučujem ochutnať každému. Sociálne otázky, ktoré sú síce len malou odbočkou od hlavného deja, ale tvorcovia mohli predvídať, že za pár rokov už nebudú aktuálne a že vyznejú pomerne smiešne. 70%. ()
Reklama