Režie:
Takaši MiikeScénář:
Daisuke TenganKamera:
Nobujasu KitaHudba:
Kódži EndóHrají:
Kódži Jakušo, Takajuki Jamada, Júsuke Iseja, Goró Inagaki, Cujoši Ihara, Ikki Sawamura, Arata Furuta, Sósuke Takaoka, Seidži Rokkaku, Masataka Kubota (více)Obsahy(1)
Jakou cenu má oddanost samuraje k jeho pánovi? Světově proslulý japonský režisér Takaši Miike během své zatím dvacetileté kariéry realizoval na osmdesát celovečerních filmů a televizních seriálů. Ačkoli pracuje coby námezdný režisér, do povědomí filmových nadšenců, kritiků i dramaturgů prestižních festivalů se zapsal coby všestranný tvůrce, který zadané látce vždy dokáže vetknout osobitý styl, který maximálně vytěží potenciál výchozího konceptu. Tento přístup aplikoval nejen ve videobranži, kde v 90. letech začínal a díky minimálním rozpočtům měl nad projekty v zásadě absolutní tvůrčí svobodu, ale posléze také v hlavním proudu, do kterého pronikl na přelomu tisíciletí. Jeho početná filmografie obsahuje tituly všemožných žánrů od krvavých gangsterek a psychologických hororů přes avantgardní artové snímky či absurdní komedie po dětské pohádky i muzikály. Nicméně až donedávna Miikemu chyběl zářez v žánru, jenž bývá s japonskou kinematografií spojován především – samurajském filmu.
Tento nedostatek se vyřešil angažováním Miikeho k natočení remaku samurajského snímku 13 zabijáků režiséra Eiičiho Kudóa z roku 1963. Miike adekvátně žánru i výchozímu snímku zvolil umírněný klasický styl, který perfektně vystihuje zdejší komplexní úvahu nad samurajskou ctí, která se má odvíjet od absolutní poslušnosti pánovi, jemuž slouží. Kníže Naricugu se zvrácenou krutostí naplňuje hierarchický systém feudálního Japonska, který pánům dával absolutní moc nad životy jejich podřízených. Když má být jmenován do šógunátní rady starších, a tudíž hrozí, že by mohl uvrhnout celou zemi do krutovlády, ustanoví se na žádost jednoho z členů rady skupina samurajů, která na sebe vezme úkol knížete spolu s jeho početným doprovodem vlákat do léčky a zabít.
Tvůrci v čele s Miikem tentokrát klasický příběh pojali jednak s patosem, jenž je pro žánr samurajských dramat charakteristický, ale také s nenápadnou jízlivou nadsázkou. Do kontrastu s etickými problémy samurajů staví každodenní úděl obyčejných lidí z nejnižších vrstev tehdejší společnosti. Současně sugestivně vystihují absurditu vysokých ideálů samurajského kodexu, když vyprávění nechávají kulminovat čtyřicetiminutovým epickým masakrem, kde titulních třináct hrdinných samurajů stane proti dvoustovce protivníků. Film měl slavnostní premiéru v rámci hlavní soutěžní sekce prestižního festivalu v Benátkách a získal několik japonských výročních cen.
(Česká televize)
Recenze (230)
To co se povedlo 7mi samurajum, se bohuzel 13ti samurajum nepodarilo. Nepresvedcive chovani samuraju, prilis dlouha az na par momentu monotonni bitva (a to obvykle rikam, ze cim delsi, tim lepsi). Pochvalit musim, ze si to nehraje na nic velkoducheho a dej je vcelku predvidatelny. Mezi 3 a 4 hvezdami. ()
Nejenom název evokuje legendu Sedm samurajů, i struktura je podobná: prvních 45 minut se dává dohromady skupina různorodých bojovníků, následně se asi půl hodiny piluje plán a opevňuje a různými pastmi prošpikovává malá vesnice, ve které pak dojde k velkolepému krvavému masakru s cílem zabít krutého šógunova bratra. Jde o čistou žánrovou práci, kterou drží překvapivě umírněný Takaši Miike pevně v rukách a nesnaží se za každou cenu inovovat a modernizovat klasickou šablonu samurajských filmů. Snad jen ty digitální hořící buvoly si mohli tvůrci odpustit. :-) ()
Skvělá akční podívaná, u které člověk zapojuje mozek jen v případě, kdy se snaží rozeznat kdo je kdo. Filmu jako celku ubírá jen velmi pozvolný začátek, ale závěrečný řežba ve vesnici dojem okamžitě napraví. Dále, co mi velmi vadilo bylo jak nesmyslně dopadla jedna z postav. Nebudu konkrétní abych nespoileroval. Celkově se u mě bodování snížilo až na Tři hvězdy, ale i tak je film velmi slušný. ()
Od Sedmi samurajů utekla nějaká ta doba, a když si k tomu přičteme 47 róninů, tak nám vyjde překvapivě 13 - zabijáků. Protože princip tohoto filmu leží mezi těmito dvěma příběhy. A nechybí mu důkladnost, která poctivě buduje film až finále pomalu krok za krokem. Nechybí špína vřavy ani samurajský patos. Ta prvoplánovitost je jasná, ale lze ji lehce prominout v záplavě bojových scén, desítky minut fascinující choreografie míhajících se (nejen) mečů. ()
Naporcovat občas nějakou tu nanicovatou ozbrojenou čeládku a věnovat se tomu nejlépe při pořádné přesilovce, to je japonskou výsadou numero uno minimálně od dob Kurosawových SEDMI SAMURAJŮ. Tato předělávka stejnojmenného filmu z roku 1963 ostatně připomíná Kurosawu hned v několika aspektech, věhlas Sedmi však zůstal nedotčen. První půle 13 SAMURAJŮ má tendence být politicky zmatenou, druhá při proklamované řeži potírá zmatek adekvátní akcí, leč zmatenou zůstává (chaos v postavách, třináctý do party to schytá wakizaši do krku a ke konci si to stejně odskotačí v dáli - prý lesní duch, tak to jo). 60% ()
Naprosto oldschoolová žánrovka. Možná půjdu dost proti, ale mě se mnohem víc líbila ta první půlka, s takovym tim samurajskym poselstvím i nejapnym humorem (zásun do dědka s výkřikem "Upaschi!"). V tý druhý tam akorát nabíhaly stovky (130? pche, tojó!) číňáků (jo, já vim, japončíků) ze všech pěti světovejch stran. Jedno větší kopyto než druhý, padaly jak burza v 9/11. Ještě se mi líbilo, jak nechali přežít jen toho, co se bál smrti. Ostatní (krom asi 2-3 všichni jak přes kopírák) konečně mohli zemřít svojí oblíbenou smrtí. Být ta závěrečná bitka kratší, nebo kdyby nezahodili po první sedmdesátce ty luky, dal bych 4 hvězdy =). I tak dobrá zábava a silný 3*. (70%) ()
V japonských menách som sa neorientoval, nedalo sa ich zapamätať, ale z obrazu bolo jasné, kto je dobrý a kto zlý. Trinásť statočných ide proti presile na pomoc utláčanému ľudu. Veľa sa okolo toho diskutuje a ešte viac je tam typickej japonskej mäsiarčiny. Aj záverečná nekonečná bitka je typická, až toho na mňa bolo priveľa. –––– Samuraj má predsa len jednu povinnosť: Slúžiť svojmu pánovi. Nemám pravdu? ()
Asi nebudu ten pravej Japonožrout nebo co, tohle mi přišlo docela slabé. V postavách jsem se trošku ztrácel, což je možná moje chyba. Skoro to je jako čumět na dva filmy, první půlka žádná akce (kromě jedné dosti oslizlé scény s chudákem ženskou), druhá půlka byla nonstop akce. Jenže taková co mě moc nenadchla, leví vojáci naprosto neschopní padají po tuctech, choreografie vešekerá žádná. Navíc mě přišlo, že jich nebylo 130 ale spíš tak 500. Pořád nabíhali noví a noví a kosili je po desítkách - ale co já vím, třeba to měli spočítaný. I té krve tam mohlo být víc, no asi jsem čekal něco jiného. ()
13 chlapů proti 200. Víc netřeba. Jsou to jatka a obdivuju, že to někdo zvládne natočit. ()
Na japonský historický film až nezvykle akční remake slavného, stejnojmenného díla z 63. roku, který sice v sobě nese ten šógunský patos a z našeho pohledu občas otravnou a nepochopitelnou samurajskou hrdost, nicméně právě tenhle film svou dynamickou režií a mimořádně obsažnou bojovou choreografií myslím dokáže zaujmout i naše obecenstvo. Struktura příběhu je celkem jednoduchá – Šógunův mladší bratr je pěkný zmetek, před čímž ale všichni zavírají oči. Jenomže čeho je moc, toho je příliš, a tak když se navíc Šógun rozhodne bratříčkovi přihrát významnou funkci ve státní správě, dojde jeho vrchními správci trpělivost a rozhodne se toho zmetka zbavit jednou pro vždy – a tady přichází ke slovu těch třináct samurajů. Na tomhle příběhu se mi líbí hlavně to, že nejde o nějaký tajně plánovaný atentát, ale očekávaný akt, o kterém ochranka „šógunobratra“ ví, a divák tak sleduje přípravy k přepadení na straně jedné a snahu se mu vyhnout na straně druhé. Závěrečný konflikt ve vesnici je úžasná (a překvapivě dlouhá) samurajská bitva se vším všudy, které opravdu nic nechybí. Mně osobně se to líbilo a pro srovnání se určitě podívám i na originál. ()
Po první čtvrthoďce sem měl sto chutí tenhle kousek vypnout, ani né, že by mě to nebavilo nebo tak něco, ale kvůli tomu, že se mi to hrozně hnusilo,uplně mě mrazilo v zádech. Hned první scéna - harakiri, vopravdická, uvěřitelná harakiri. No a když se na plátně objevila potrestaná dívka, kterou potrestal asi největší a nejnechutnější tyran, co sem kdy viděl, tak to byla fakt síla. Mmch ta dívka měla usaknutý ruce, nohy, jazyk a opravdu zoufalej pohled, brr, ještě teďka mě mrazí. No, ale vydržel sem to nejhorší a dočkal sem se novodobého samurajského filmu, který mě bavil. Je to sice už tolikrát obrácený a poupravený příběh (partička pečlivě vybraných chlapíků, kteří jsou ochotni položit život jeden za druhého), ale co už. Závěrečná řež, která trvá snad 30 minut je skvostná... Jenom bych si dovolil vytknout to, že se z tý (ačkoli perfektně připravený pasti ve vesnici) nedalo nikudy uniknout. Že se tam prostě nenašla jediná skulinka, kterou by hlavní tiran mohl pláchnout. Všichni za jednoho a jeden za všechny, to už teď neplatí, teď platí meč do něj zasekni (krapet poupravený verš od Chaozz) :o)) ()
Videl som 141 min. verziu. Japonsko, 1844. Takashi Miike už od začiatku robí dojem rituálom seppuku, ktorý zobrazuje ako poslednú intímnu a hrdú cestu muža. Peniaze šli okrem skvelej kamery aj do historickej vierohodnosti, tak sa môžeme tešiť aj z tradičných stavieb feudálneho Japonska. Lesy našiel režisér tiež fantastické, žeby sa za ne ani Stredozem nehanbila. Pre fanúšikov chanbary príjemná povinnosť. Okrem samurajských mečov sa tu dočkáme aj šípov, kopijí, drsného zabíjania kameňom (nie tým v šatke), ako aj rôznych zaujímavých taktík a stratégií. Humor je tu maximálne s pijavicami, či v úškrnoch medzi ujom a strýkom v debate o gamblingu, alebo sexuálnych scénach len v dlhšej verzii (tieto nemajú vplyv na dej), ale na 99% je film dráma. Mne sympatickejší film ako Schichinin no samurai svojou akciou aj postavami. Do úlohy Shinzaemona, vodcu zabijakov, by mi pasoval aj Takeshi Kitano, ten mal však v dobe natáčania 63. Neviem, čo filmu vyčítať. Prijal by som možno hlbšie charaktery postáv, ale napriek tomu mi pripadajú vďaka pevnému režijnému zámeru úplné. ()
Vzhledem k faktu, že jsem Sedmi samurajům dal 4 a 13 zabijáků je v podstatě totožné schéma jehož realizace rozhodně není horší, tak jsem vůči nim asi trochu tvrdý. Především mě malinko zklamala finální bitva, jejíž choreografii jsem očekával daleko nápaditější než jen bezduché kosení klasů (také zdůrazňování počtů nepřátel mi v podobných filmech nepříde zrovna šťastné, jelikož o to víc zvýrazní lapsy v malé násobilce). V asijském kontextu je 13 už přeci jen docela velké číslo, proto je pro Evropana celkem problém se v hlavních hrdinech orientovat. 13 zabijáků lze rozhodně doporučit jako klasický japonský hrdinský epos, ovšem čínské filmy mi v tomto žánru sedí o něco více. ()
Konečně po dlouhé době žádný lítání na drátkách ani žádnej uměleckej balet s mečíkama. Když se do toho naši milí zabijáci pořádně opřou, tak ulici suchou nohou nepřejdete. ()
projekce na velké plátno, ten film si plátno zaslouží a zaslouží si určitě i moje doporučení - všechno dokonale přehledné: zápletka, akce, charaktery jednotlivých samurajů, hranice mezi dobrem a zlem (padouch je takovej japonskej caligula) ... jen jsem nepochopil ani na 2x osud toho "lesního ronina", který se k samurajům připojil jako 13., v předposlední scéně scéně to schytá do krku a břicha, a v poslední se znovu objeví jako jeden z těch, co přežijí??? zajímá mě jakýkoli názor na tenhle zvrat... ()
"No mercy! There's no samurai code or fair play in battle! No sword? Use a stick. No stick? Use a rock. No rock? Use your fists and feet! Lose your life, but make the enemy pay!" ()
Dokoukával jsem nadvakrát. První polovina filmu nebyla nic moc...bez akce a vyznat se v té záplavě jmen a klanů byl tvrdý oříšek, který mne málem odradil. Druhá polovina byl masakr a akce na kterou se krásně koukalo. Ale přeci jen mému srdci je blíž Sedm statečných s McQueenem, Bronsonem a Brynnerem... ()
Dost brutální maso ! 13 elitních samurajů postupně vyseká, poseká a naporcuje 200 členou jednotku a navrch jako třešničku na dortu jejich páníčka . Tenkrát v Edu by to asi lidi nepochopili . Každopádně ta hodinová řež je minimálně za 3 hvězdy - mě se to líbilo . Ten samurajský kodex ze začátku je taky bez problémů stravitelný. ()
Nejspíš je to tím jak jsem v poslední době zanedbával asijskou kinematografii, ale „13 samurajů“ mě naprosto nečekaně vzalo za srdíčko. Vynikající hudba, fantastická kamera a výprava. Přesvědčiví, charismatičtí herci. INTENZIVNÍ ATMOSFÉRA. Zejména první polovina, v níž se osnují intriky a plány a vysedává se mezi blikajícími loučemi po rohožkách je pohlcující a už v průběhu mě napadlo, že mi svým způsobem připomíná nedávno zhlédnutý film úplně jiné provenience – špionážně zamotaný „Tinker Tailor...“. Masakr ve druhé části také není úplně špatný, ale jsem starší člověk, takže mi cca tři čtvrtě hodiny lehce nepřehledného masomlejnku připadalo snad až zbytečně moc (a přestával jsem litovat, že nemám k dispozici o patnáct minut delší japonskou verzi); nicméně i zde bylo věru na co koukat. Nové předsevzetí: proklepnout si Takashi Miike! ()
Vynikající snímek plný samurajského heroismu a nekončící akce. Bohužel závěrečná rubačka je poněkud nemastná a stereotypní a hlavní záporňák je až trochu příliš odpornej. A nesehnal jsem český titule, takže mě moc nebral děj, takže jedna * dolu, ale to není vina filmu. ()
Reklama