Tak se ptám
Režie:
Jiří AdamecScénář:
Otto ZelenkaKamera:
Antonín KovácsHudba:
Josef SpitzerHrají:
Karel Roden, Vilma Cibulková, Věra Galatíková, Petr Haničinec, Zdena Hadrbolcová, Karel Augusta, Jan Přeučil, Jan Teplý st., Pavel Vítek, Míla Myslíková, Milan Klásek, Božena Fixová, Janusz Klimsza (více)Obsahy(1)
Přemůže láska alkoholismus? Mladá dívka Martina (V. Cibulková) chodí s Jardou (K. Roden), který si rád posedí s kamarády v hospodě. Na začátku vztahu to Martina nepociťuje jako problém, ale když otěhotní a zjistí, že Jarda neplní své sliby a je nespolehlivý, dívka se velmi rozmýšlí, jestli má vstoupit do manželství za každou cenu. Obavy, že alkohol může být pro Jardu důležitější než rodina, jsou namístě… (Česká televize)
(více)Recenze (50)
"Já tě mám tak hrozně ráda, že jsi s tím přestal." Notorik a nána pitomá sice nejsou zcela ideálním párem pro plození potomků, leč naprosto běžným. To je trošku smutné, ale tady jde o alkoholismus, tak to beru vážně. Mě prostě nejvíc pobavilo, když si Martina uvědomila, že je příliš málo tekutá na to, aby byla pro Jardu číslo 1. Já jsem tedy abstinent, ale kdybych měl doma hloupou stíhačka, tak bych s Jardou na jedno či dvě pětipiva každý večer zašel. ()
Spíše průměrná televizní inscenace se všemi jejími neduhy (statická neinvenční kamera, příšerná mizanscéna, rozvláčný děj, deficit dramatické složky...), ze které ovšem vyčnívá neuvěřitelně přesvědčivě zahraný notorik Jana Teplého, který jakoby před kameru omylem zabloudil z nějaké čtvrté cenové hned vedle místa, kde se natáčelo, tak autentický byl... ()
Notorici už dneska nikoho neberou. Notorik = hloupý člověk. Roden mně do role ochlasty nepasoval, není to ten typ. Ke všemu vypadal naprosto kulturně a vymydleně. To Jan Teplý, to byl panečku autentický notor! Ten páchl alkoholem i přes obrazovku. Jak toho dosáhl, nechápu. Prostě bravurní výkon. Další úsek, který mě bavil, byly scény z hospody. Roden obklopený opileckou omladinou, v níž se skvěl Pavel Vítek v montérkách, byl vskutku delikátní obraz té doby. A pak Zverimex a v něm plno akvárií. Kdyby to zůstalo takhle nějak posazeno, bez zásahu rodičů stiženého páru, i když mě moc nezaujalo uchopení role Vilmou Cibulkovou, byl by to poměrně vtipně archaický náhled na jepičí problémy jedné doby. Jenže v tv hře jsou Galatíková, Haničinec, Hadrbolcová, tedy herecké osobnosti, a najednou příběhu překážejí a přibouchli dveře zábavnosti, trapnosti, vtipnosti. Najednou se v těch uměloblbých archaických kulisách má rozvinout děsně dramatický příběh, kterému má vévodit pochopení, laskavost, tedy syžet, který pomůže dostat alkoholika na očistnou cestu. Dramatická složka ve filmu nefunguje. Adamec tedy nabízí dvě roviny. Mládež je socialisticky bezstarostná, neinternetová, nesmartově mobilní, je montérková, tesilová a účesově šwarckopfově kreativní, kdežto rodiče se můžou posrat, že u svého synátora byla ve skříňce mezi oblečením nalezena flaška s alkoholem, když mu máma v jeho nepřítomnosti nesla do jeho pokojíčku uložit vyžehlené košile. Tak to je neskutečně dramatické a hodné Přeučilova psychologického rozboru. Samozřejmě mám z té inscenace prdel, brát vážně ji opravdu nešlo. Prostě to už v dnešní době nemá koho oslovit. 5/10 ()
Nedávno jsem uklízel špajz a sám jsem se divil co všechno za zavařené poklady jsem tam našel. Některé kompoty dle nálepek na sklenicích pamatovaly jednoho až dva prezidenty zpět... Samozřejmě jsem jejich požívání neriskoval, byť to pohledem skrze sklo vypadalo vcelku tvar držící a chemicky stabilní byť barevnosti mdlé. Nějak podobně asi uklízeli v archívu na Kavčích horách a i tam zřejmě někdo vymetl i s pavouky nějaké ty pozakutálené filmové kotouče. Na rozdíl ode mně se to ale ČT hned rozhodla testnout na divácích. Jinak si nedovedu vysvětlit, že tohle je tento týden již druhá TV inscenace z osmdesátek jdoucí odpoledne natvrdo ve vysílání. Alkoholismus byl v osmdesátkách problém. Chlast byl celkem dostupný a ožralové vadili soudruhům méně než nějací chartisté a jiná pakáž. A co jiného krom chození do hospody a jezdění na chatu (pokud bylo kam) se v tom normalizačním kompostu dalo dělat (různé schůze, brigády a akce Z nepočítám)?! Samozřejmě to mělo dopady na pracovní proces, socialistickou rodinu, výkony jednotlivců, ale ukazováky varovně vztyčovali hlavně lékaři. Snad jako jakýsi návodný film kam až to může zajít vzniklo i tohle. Do téma alkoholismu již filmaři mocně tnuli i v minulosti - vzpomeňme Hubačův Ikarův pád se skvělým Menšíkem v hlavní roli z roku 1977. Tady je zápletka vcelku banální. Martina chodí s Jardou a ten je notor. Jarda jí má rád, chce si ji vzít, ale jakmile zavětří starorežnou či jiný destilát jde Martina stranou i slib, že s pitím přestane. Roden (Jarda) ze začátku neskutečně přehrával svoji opilost a vůbec všechny výkony včetně Haničince a Galatíkové byly děsně mdlé, takové ryze televizní ve stylu té doby. Zajímavé to začne být až s nástupem protialkoholní léčby pod Vedením skvělého Přeučila, kde se Roden vzpamatoval a začal konečně hrát. Děsivé byly i výkony herecké party z hospody, kdy jsem nevěděl zda to civilno bylo zahráno tak dobře, nebo naopak to bylo tak blbé rovnou bež špetky hraní. Nejlépe svého opilce zahrál pan Teplý, kterému se i oči leskli a já si nebyl jist, jestli fakt není ožralej. Bylo to vářně dokonalé! K tomu všemu pekelná syntetizátorová hudba jako podkres. Na závěr člověk musí nutně zaúpět, když se podíval na tehdejší výbavu našich domácností bledě modrou kuchyňskou linkou počínaje a strakatými tapetami obýváku konče.. :-). Nějakou výpovědní hodnotu ve své době film asi měl, dnes už to celé působí velmi archaicky byť strašák alkoholismu obchází lidi dál navzdory režimům... Paradoxem největším je, že to byla po revoluci právě paní Cibulková tedy filmová Martina, kdo v reálu alkoholu propadl. Naštěstí u ní to zdá se dopadlo dobře. Přeji jí vydržet. Dávám tedy za tři skaláry z akvaristiky. * * * ()
Měla-li tahle inscenace provokovat k zamyšlení, tak se jí to podle mého povedlo. --- Zabrousil jsem do zdejších komentářů, a je to taky poučné. Někteří (např. uživatel "dobytek") na sebe bezděky prozrazují, že nemají představu, kolik lidí se bez alkoholu úplně a trvale obejde. Mnozí další evidentně nechápou, že definičním znakem alkoholismu není vypité množství, ale každodennost pití. Jiní vytýkají zastaralost. Tak určitě, je tady posun v hodnotách; nemanželské dítě dnes až taková katastrofa není a rodiče se vesměs chovají trochu jinak. Zato alkoholik v rodině byl, je a bude katastrofou vždycky. A putyky k mému úžasu přežily i zákaz kouření, takže problém asi nezastaral. ()
Galerie (6)
Zajímavosti (1)
- V hospodě, kam chodí Jarda (Karel Roden), u vedlejšího stolu pravidelně vysedávají i Rodenovy spolužačky z DAMU Ivana Chýlková, Jitka Asterová a Eva Holubová. (wictoria)
Reklama