Režie:
Alois MüllerScénář:
Otto ZelenkaKamera:
Jaromír ZaoralHudba:
Ladislav MatějkaHrají:
Marie Logojdová, Petr Pelzer, Jiří Holý, Jiří Bartoška, Zdeněk Žák, Josef Karlík, Zuzana Kocúriková, Václav Babka, Štěpánka Ranošová, Roman Hájek, Jaroslav Dufek, Veronika Borovcová, Drahomír Ožana (více)Epizody(4)
Obsahy(1)
Televizní adaptaci románu V. Martínka, která nás zavadí do období kolem revolučního roku 1848. Hovoří o lidech, jejichž osobní příběhy a osudy se prolínají do osudu společnosti, určovaného proměnami doby. Chudá dívka Apolenka, dcera tkalce Špačka, se schází s řemenářem Filipem Čándorem. Cechmistr Brumovský i rodiče ji však nutí ke sňatku se starým soukenickým mistrem Janem Postavou. Apolena se líbí i mladému tkalci Kristiánovi. Filip se vydává na vandr. V Praze vyhledá svého kamaráda Kovala, s nímž sdílí radikální ideje o sociální spravedlnosti. Ten mu řekne, že se Polinka vdala za Postavu... brzy se jí narodí syn Jan. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (6)
V době uvedení seriálu mi bylo nějakých 13, 14 let. No, začínající puberta se hlásila o slovo a vše "televizní", co nebylo z pražského studia, bylo bvlueeee. Prostě trapný, veškeré herecké osazenstvo z Ostravy, Brna nebylo pro nás dost dobrý, tedy jsem tehdy nesledoval. Mládež se ovšem nemohla mýliti více. Díky ČT 3 jsem zhlédl všechny čtyři díly a prostě paráda. Hudba Ladislava Matějky si tentokrát nezadala s peckami Zdeňka Lišky. Pelzer a Logojdová na jedničku. Jsem prostě nadšen. ()
Příběh je historicky výnosný. Herecké výkony Pelzera, Bartošky i Karlíka jsou opravdu skvělé.Jako v mnoha filmech je tu propírán Palackého problém: Rakousko ANO či Rakousko NE. To NE není podloženo Masarykovými legiemi. To přijde až za 90 let. To byly dobré zprávy. Špatné: Tvůrci si nedělali hlavu s exterierém. Vyrobili vesničku z papíru za účelem ji podpálit, kdy to scénář žádá! I scény na ulici jsou kolorovány vilami z r. 1980 v pozadí. Chybí už jen panelák! Jak toto někdo mohl pustit do TV? Inu komunismus. Takže román V. Martínka prostě dojebali. Např. Neff je zpracován ve sňatcích z rozumu zcela perfektně. V Ostravě se s tim haviři nesrali. ()
Od súkeníckych cechov k proletárskym odborom. Popri tom nejaká tá romantika, Logojdová obetuje lásku pre kus chleba, Kocúriková sa zase skrze svatbu premiestni z Talianska do c.k. monarchie. Sú nám priblížené cechové zvyklosti, vojnové a revolučné utrpenie, pomery v prvých fabrikách aj dobové odreagovanie sa po náročnom pracovnom dni. Nevadilo by, keby niektoré postavy dostali viac priestoru, ale to by musel mať seriál dvakrát toľko častí. Odkladal som z neznámych príčin pozretie tejto série asi 5 rokov, ale nakoniec som bol milo prekvapený obsadením aj atmosférou. ()
Pan Muller uměl dělat dobré filmy, Stavy rachotí je jeho slabší dílko, s odstupem času u mne ztrácí, ale pořád je na co se dívat a to hlavně pro skvělé obsazení.. ()
Kdybychom se zamysleli nad výraznými literárními osobnostmi ostravského kraje, padla by naše pozornost zcela nepochybně na básníka a trubadúra Petra Bezruče, ale tím bychom do pozadí odsunuli všechny další a možná mnohem zajímavější autory. Jedním z nich je básník, romanopisec, literární a divadelní organizátor, historik a kritik Vojtěch Martínek (1887 - 1960), dokonalý znalec ostravského kraje, kterému zasvětil celý svůj život. Martínkova tvorba tvoří pomyslný předěl mezi představiteli tzv. kritického realismu a generací narozenou v prvních letech dvacátého století, mezi níž patří i Vladimír Neff a jeho žánrově příbuzná sága o podnikatelských rodinách Bornů a Nedobylů. Ovšem Martínek situoval svou románovou trilogii do rodného kraje, na Ostravsko, a soustředil se v ní na rozklad patriarchálních poměrů a úpadek starého cechovního života v rámci bouřlivého industriálního i politického vývoje čtyřicátých až devadesátých let devatenáctého století. Československá televize v 70. a 80. letech adaptovala všechny její části do volných sérií (Kamenný řád, Černá země), které společně tvoří významný a ojedinělý korpus, zachycující významnou součást našich dějin. Režisér Alois Müller obsadil do hlavních rolí méně známé tváře z oblastních divadel: Marii Logojdovou, vynikajícího ostravského činoherce Petra Pelzera či brněnského barda Josefa Karlíka, z Prahy byli angažováni Bartoška, Holý, Budínová a mladinký Zdeněk Žák. Stavy rachotí jsou jistě dílem v mnohém poplatném době, ve které vznikly, přesto mohou přinést ještě dnes mnohé poučení i poznání, jaké tato velkolepá generační odysea ve své skomné podobě nabízí. ()
Galerie (17)
Photo © Archiv České televize
![Stavy rachotí - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/086/86900_d7737a.jpg)
Zajímavosti (1)
- V prvej minúte je na zábere z kostolnej veže vidno na stene domu elektrickú pouličnú lampu, napriek tomu, že sa dej odohráva v roku 1847. (javlapippi)
Reklama