Kamera:
Alfonso PostigoHudba:
Guille MilkywayHrají:
Lola Dueñas, Pablo Pineda, Isabel García Lorca, Antonio Naharro, Consuelo Trujillo, Joaquín Perles, Teresa Arbolí, Peio Arzak, Ana De los Riscos (více)Obsahy(1)
Čtyřiatřicetiletý Daniel (Pablo Pineda) je prvním Evropanem s Downovým syndromem, který vystudoval univerzitu. Začíná pracovat v sociálních službách v Seville, kde se seznamuje s volnomyšlenkářskou kolegyní Laurou (Lola Dueñas). Brzy se spřátelí, čímž k sobě přitáhnou pozornost svých kolegů i rodin. Jejich vztah se ještě zkomplikuje, když se Daniel do Laury zamiluje. Ve „svých“ světech jsou oba vyděděnci a společně najdou lásku a přátelství, jaké předtím nikdy nepoznali. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (25)
Před sebou máme sociální téma, ke kterému se jen tak nedá dostat. Příběh je z části pravdivý a to hlavně díky představiteli, který je handicapovaný Downovým syndromem a má vystudovanou vysokou školu. Tento film je v první řadě lidský. Přibližuje mysl člověka, na kterého se lidé dívají odlišně a přijde mi velmi vzdáleně jako parafrází sloního muže v 21. století. Dnes máme jasné postupy, společnost je připravena na začlenění odlišných lidí mezi sebe, ale stereotypy nejsou vymýceny, spíše je nedáváme tolik najevo. V kolonce vidím napsáno drama, naopak si myslím, že Pastor a Naharro nám ukazují velmi příjemnou komedii života, s hrdinou procházíme jeho každodenní strasti a radosti. 103 minut uteče velmi příjemně a na konci se cítíte svěže, vůbec ne utlumeně z těžkého příběhu. ()
Nemyslím si, že je tohle snímek, který se snaží někoho citově vydírat. Naopak si myslím, že z pohledu osob s Downovým syndromem je to natočeno moc dobře, akorát se mi vůbec nelíbila kamera, která mi prostě celou dobu vadila a kazila mi dojem z vyprávěného příběhu, který mě pravda, také tolik nezasáhl. ()
"Mám Downův syndrom od hlavy až k patě." Jestliže má být sympatický hrdina tohoto podmanivého snímku ve svém světě vyděděncem, tak tedy rovnou dvojitým. Díky svému vysokoškolskému diplomu je totiž pro ostatní lidi s Downovým syndromem prostě moc vzdělaný, avšak společnost nepostižených lidí jej stále bude brát jen jako člověka postiženého touto diagnózou. Jeho postižení tudíž není tolik mentální, ale spíš fyzické. Toto drama však v pozadí, na příkladu zamilovaného páru Pedra a Luisy, rovněž zaznamenává i problém milostných vztahů takto postižených, kteří jsou neustále považováni za malé děti, přestože už dávno překročili práh dospělosti. Proto mi tento film, především svou scénou se zahnutým banánem, nemohl nepřipomenout romantický snímek "Jiná láska", z roku 1999, který také zpracovává podobné téma. ()
Ne, prostě ne. Na Downově syndromu není nic romantického, ani milého. A nikdo z nás nemá právo vynášet jakýkoli verdikt. Ani snaživí páni režiséři. Ani nezainteresevoní diváci. Některé věci se prostě dějí. A některé filmy by neměly vznikat. Trpí-li Pablo Pineda skutečně Downovým syndromem, pak klobouk dolů, ale to je vše; ono totiž dojímání (a stejně tak dojímání se) není zrovna dobrým druhem osvěty. ()
Příjemný, hořký, tak trochu melodramatický snímek s příchutí nevnucujícího humoru. Příběh o lidech, kterým osud nepřál a jsou nuceni žít s postižením Downovým syndromem. Všichni jsme se s takovým člověkem někdy setkali a přiznejme si, že s krapet odpudivým dojmem. Ale jaký je jejich život? Napadlo někoho, jestli se takový člověk může zamilovat? Jaké problémy to může přinést? O tom a dalších věcech přináší tento španělský snímek, který se takřka svým námětem trefil přímo do černého. Hlavní roli ztvárnil Pablo Pineda. A vskutku mistrovsky. Sám je postižený, ale každým záběrem jakoby nebyl. Jeho postava byla zcela uvěřitelná a místy i dojímavá. Jeho zamilovanost (ke kolegyni z práce, která postižená není), zoufalství, trápení a hlavně boj s osudem je pro zdravého člověka až k neuvěření. A není to jen on. V pozadí příběhu je vyprávění i o chlapci a dívce se stejným postižením, kteří se do sebe zamilují, a kteří se s nepochopením okolí spolu rozhodnou utéct. Útok na city diváka? Jak se to vezme. Záleží na tom, jak se k tomu daný divák postaví. Tvůrci pouze poukázali na problém, o kterém se nijak nemluví. Realita se nedá upřít a tak tímto snímkem máme možnost nahlédnout do duše lidí, kteří bohužel nejsou jako my, kteří mají svůj trochu jiný svět, ale chtějí také to co my. Něhu, lásku, pochopení. Tvůrci snímku nijak netlačili na pilu a nechali vyprávění klidný a ničím nerušený průběh. Vše má zcela realistický podtón a tak jakoby jsme vše prožívali s hrdiny toho, pro mě naprosto dokonalého snímku. Hodnotím ho plným počtem bodů nejen za námět a odvahu něco takového natočit, ale i za vynikající herecké výkony přítomných neherců, kteří Downovým syndromem trpí a se kterými to určitě nebylo jednoduché. Ano, před takovýmto filmem klobouk dolů. ()
Galerie (27)
Zajímavosti (3)
- Role Daniela je založena na skutečném životě jeho představitele Pabla Pinedy. (POMO)
-
Ocenění:
Ceny Goya – nejlepší herečka, nejlepší píseň
MFF San Sebastián – nejlepší herec a herečka (POMO)
- Na snímku se produkčně podílel Julio Medem, který rád podporuje projekty s podobnou tematikou, neboť jeho šestnáctiletá dcera Alicia, po které pojmenoval svou produkční společnost, trpí podobným postižením. (POMO)
Reklama