Režie:
Claude Autant-LaraKamera:
Jacques NatteauHudba:
René CloërecHrají:
Jean Gabin, Brigitte Bardot, Edwige Feuillère, Nicole Berger, Jacques Marin, Jean Daurand, Jean-Pierre Cassel, Daniela Bianchi, Mathilde Casadesus (více)Obsahy(2)
Příběh staršího úspěšného advokáta, který se vroucně zamiluje do dívky volnějších mravů a dává všanc svojí velmi úspěšnou kariéru... (tahit)
Recenze (9)
KOMENTÁŘ OBSAHUJE SPOILERY! VIDĚNO PODRUHÉ. Jean Gabin sice nabídku na tento film původně nechtěl příjmout, protože tehdy již nechtěl hrát role hejsků a nepřál si aby ho v takových rolích vídali jeho děti. Díkybohu ale nakonec roli přijal, protože jeho spojení se Simenonovými příběhy fungovalo až na nešťastný film z hercova šedého období Kdo se bojí Bebé Dongelové vždy dobře a nejinak tomu je i v tomto případě. Film má své menší chyby. Ale hlavní příběh o nesourodé lásce mezi vzdělaným, stárnoucím, bohatým právníkem a mladou, rozvernou, nevzdělanou dívkou, která spáchá zločin je velmi zajímavý a nese pro Gabina velkou hereckou příležitost, které se mu v této době nedostávalo příliš často. V 50.letech se pokoušel restartovat svojí předválečnou slávu a některé filmy z tohoto období již bohužel nejsou z dnešního pohledu tolik povedenné a hercovo herectví v nich občas spadá až do rutinny. V tomto případě je ale Gabinova role právníka velmi zajímavá a je pro něj příležitostí. Ať už z důvodu partnerství s tehdejším modní ikonou Brigit Bardotovou, která zde nezvykle předvádí solidní charakterní herectví a schopnost Gabina dobře doplňovat, ba se mu mnohdy stát i rovnocenným partnerkou, když zamhouříme oči a uznáme, že i mírná afektovanost jejího projevu se do této role hodí. Gabin sice hraje ne zrovna sympatickou rozporuplnou postavu ale dostává v ni le mimo jiné i příležitost zahrát několik poloh od velice morousovité nepříjemné až po tu nežnou. Dokonce ho v jedné scéně uvidíme horoucně smát. A jakou má zrovna právnik náladu, tak to schytává i jeho okolí..včetně služebné, manželky a možná i milenky, což je další velice zajímavý prvek příběhů. Za výše zmíněné chyby filmu bych ale uvedl velice zmatený rozjezd příběhu, kdy namísto detailního začátku lásky hlavní dvojice se film snad pět minut zabývá návštěvou královny včetně až dokumentárních záběrů. Určitě by taky chtělo mírně prostříhat v průběhu filmu.. Musím se přiznat, že sledovat dvě hodiny černobilé staré drama pro mě bylo občas náročné a sem tam mi tam chybělo větší tempo i spád. Také bych vytkl (Pozor Spoiler)!, že před závěrečnou vraždou Bardot jejím mladým přítelem vidíme málo z jejich posledního setkání a hned příjde zpráva o vraždě. Podle mě tam mohla být mezi nima ukázána ještě nějaká hádka, na kterou by pak ta vražda navázala. Ale díky skvělému Gabinovi závěrečnému pohledu, naturalistickému pohledu na mrtvolu Bardot v posteli a hlasitému závěrečnému rozehrání hudby byl závěr stejně zážitkem, který z hlavy jen tak nedostanu a celý film i přes pár chyb mohu považovat za velmi dobré tehdejší drama. ()
Ne-maigretovské knihy Georgese Simenona se povětšinou zabývají jedním tématem - pádem maloměšťáka. Jsou krátké a dají se přečíst za pár hodin vcelku. Tato adaptace je však natáhnuta na dvě hodiny, a to proto, aby režisér mohl ukázat šokovanému maloměštáckému obecenstvu, jak se může v sexu bavit starý pán, který má peníze. Tato linie je však dost zdlouhavá a nudná, protože i Gabin neví, co si neherectvím BB počít. Jakmile je jeho protějšek herečka/herec (dialogy s manželkou, sváry s mladým milencem), vše funguje skvěle. Gabin dokáže v dialozích s nimi přesně vystihnout slabocha, který je na ženách závislý, a místo aby byl tím, kdo vládne, na všechno odpovídá "si tu veux". Bohužel režiséra zajímá spíše sex ve třech (pochopitelně ten není vyjádřen na plátně), a tak si dosyta užijeme zdlouhavého tokání Gabina s BB, a z kulometného Simenonova knižního stylu je tu trochu nudné melodrama. ()
Nesourodý ústřední pár, klopýtající romance, anticky gradující tragédie. Tím nejzajímavějším je kontrast mezi Andrém a Yvette. Jejich jména stojí na opačných koncích abecedy, jejich osoby na protějších stranách společnosti. Dělí je všechno: věk, vzdělání, intelekt, zázemí, profese, postavení, povaha, temperament, majetek, hodnoty. Spojuje jediné: láska, která k sobě přitahuje protiklady. Brigitte mi šla na nervy, nevypočitatelná, prostoduchá holka na zabití. Zato Gabin je tu sexy, věřte nebo ne. Nejzajímavější postavou je ale bezesporu jeho manželka Viviane, loajální, majetnická, zraněná i žárlivá. Pořád jsem čekala, kdy se k ní André po kolenou vrátí a doufala, že mozek proklatě nízko nezvítězí. (titulky zde) ()
Stárnoucí muž + mladinká kráska = čítankový příběh.. Jenže tohle výborné drama není červená knihovna, napsal jej Georges Simenon (mj. Modrý pokoj, Kočka, Vdova), tímto posílám tam nahoru poděkování a skládám poklonu.. Tvůrci tu rozehráli strhující psychologickou hru milostného trojúhelníku, po pravdě čtyřúhelníku, ve které jde o vše a to doslova.. Herecký ansámbl mě nadchl, všichni ve svých rolích uvěřitelní, působiví a v jednu chvíli jsem si říkala, zda vůbec sleduji film.. ()
Velice povedené drama sice okamžitě vtáhne díky svižnému rozjezdu a po většinu času dokáže si udržet pozornost diváka na svou dobu morálně odvážnější zápletkou, ale ještě by si ve výsledku zasloužilo občas mírně prostříhat a zkrátit. Jinak mu totiž není co vytknout, Georges Simenon ta psychologická dramata uměl krásně napsat, pečlivě rozvést vztahy, navzdory prolínáním různých žánrů či motivů (zde kriminální i romantický) stvořit celistvý příběh jako ze života a V případě neštěstí patří k těm zdařilým filmovým kouskům... civilně odehrané a natočené s patřičnou atmosférou, ve vhodných chvílích podbarvené působivou melodií. I přes drobná slabší místa jsem spokojený a odnesl jsem si výrazný zážitek z dalšího neprávem opomíjeného francouzského filmu. Mezi krásně rozpustilou, mladičkou Brigitte Bardot coby dívkou lehkých mravů a Jeanem Gabinem v charakterní postavě právnika vznikalo působivé napětí, když se ti dva společně ve svých rolích vzájemně zblížili. Bardot mě osobně mile překvapila, protože jsem jí dosud považoval spíše za slavnou módní ikonu své doby, ale v tomto filmu přeukázala i své herecké kvality. Gabin mě zase minimálně utvrdil, jaký významný byl v jeho kariéře rok 1958 (Bídnici, první Maigret), i zdejším excelentním výkonem si potvrdil svůj tehdejší návrat po mnoha neúspěších do první herecké ligy. 80% ()
Galerie (5)
Zajímavosti (3)
- S Brigitte Bardot si Jean Gabin rozuměl a líbila se mu, přestože byli tak rozdílní a klepy tvrdily pravý opak. Při prvním setkání ji prý řekl: „Slečno, mám rád velké ženy. Vy jste velká a tak Vás mám rád.“ [Zdroj: André Brunelin: Gabin] (vesper001)
- Jean Gabin chtěl po přečtení scénáře roli André Gobillota odmítnout. Nakonec ji přijal kvůli autorovi předlohy Georgesovi Simenonovi a oblíbené kolegyni Edwige Feuillère. [Zdroj: André Brunelin: Gabin] (vesper001)
- V případě neštěstí byl jedním z filmů, u kterých si Jean Gabin nepřál, aby ho viděly jeho děti. Některé scény považoval za „nemorální". [Zdroj: André Brunelin: Gabin] (vesper001)
Reklama