Režie:
Claude Autant-LaraKamera:
Jacques NatteauHudba:
René CloërecHrají:
Jean Gabin, Brigitte Bardot, Edwige Feuillère, Nicole Berger, Jacques Marin, Jean Daurand, Jean-Pierre Cassel, Daniela Bianchi, Mathilde Casadesus (více)Obsahy(2)
Příběh staršího úspěšného advokáta, který se vroucně zamiluje do dívky volnějších mravů a dává všanc svojí velmi úspěšnou kariéru... (tahit)
Recenze (9)
Ne-maigretovské knihy Georgese Simenona se povětšinou zabývají jedním tématem - pádem maloměšťáka. Jsou krátké a dají se přečíst za pár hodin vcelku. Tato adaptace je však natáhnuta na dvě hodiny, a to proto, aby režisér mohl ukázat šokovanému maloměštáckému obecenstvu, jak se může v sexu bavit starý pán, který má peníze. Tato linie je však dost zdlouhavá a nudná, protože i Gabin neví, co si neherectvím BB počít. Jakmile je jeho protějšek herečka/herec (dialogy s manželkou, sváry s mladým milencem), vše funguje skvěle. Gabin dokáže v dialozích s nimi přesně vystihnout slabocha, který je na ženách závislý, a místo aby byl tím, kdo vládne, na všechno odpovídá "si tu veux". Bohužel režiséra zajímá spíše sex ve třech (pochopitelně ten není vyjádřen na plátně), a tak si dosyta užijeme zdlouhavého tokání Gabina s BB, a z kulometného Simenonova knižního stylu je tu trochu nudné melodrama. ()
Zpočátku vypadá, že by mohlo jít o celkem tuctový příběh úpadku staršího důstojného pána, které zahořel vášní k dívce lehčích mravů a že je jasné, kam se děj asi bude ubírat, skutečnost je však mnohem barvitější a nápaditější. Výborné psychologické drama. A to jsem si do nedávna myslela, že Georges Simenon psal jenom detektivky. Gabin s Bardotovou vytvořili krásně nesourodý pár, nad jakým ti, kterým se smysly nepomátly, jen pohoršeně zvedají obočí. Líbila se mi postava soudcovy taktéž důstojné manželky, která se trpělivě a rozvážně snaží překonat dobu, než jejího chotě ta nemoc přejde a stále loajální, ač taktéž situací trpící sekretářka s věčně staženým obličejem. ()
Stárnoucí muž + mladinká kráska = čítankový příběh.. Jenže tohle výborné drama není červená knihovna, napsal jej Georges Simenon (mj. Modrý pokoj, Kočka, Vdova), tímto posílám tam nahoru poděkování a skládám poklonu.. Tvůrci tu rozehráli strhující psychologickou hru milostného trojúhelníku, po pravdě čtyřúhelníku, ve které jde o vše a to doslova.. Herecký ansámbl mě nadchl, všichni ve svých rolích uvěřitelní, působiví a v jednu chvíli jsem si říkala, zda vůbec sleduji film.. ()
Hoci sa to sprvu javí ako kriminálka, keď dve mladé ženy prepadnú hodinárstvo a jednu z nich bude zastupovať významný advokát, všetko sa hneď zvrtne iným smerom. Nejde tu o spáchaný delikt, skor o psychologickú sondu do nerovného vzťahu advokáta k ľahkovážnej žene. Predlohou je román Georgesa Simenona ( písal detektívky o Maigretovi ) a v spojitosti kvalitného scenára a spracovania ide o veľmi dobrý film. Snímok oživuje Brigitte Bardot, ktorá dokonale vykreslila naivnú, rozmarnú Yvette s úžasným sexappelom ( scéna na schodoch je toho dokazom ), ale predovšetkým famózny Jean Gabin v úlohe advokáta Gobillota. Dal by som plný počet, ale pred záverečným vyvrcholením sa príbeh akosi zadrhol a mal zbytočne hluchú pasáž. Druhý komentár. 4+ ()
KOMENTÁŘ OBSAHUJE SPOILERY! VIDĚNO PODRUHÉ. Jean Gabin sice nabídku na tento film původně nechtěl příjmout, protože tehdy již nechtěl hrát role hejsků a nepřál si aby ho v takových rolích vídali jeho děti. Díkybohu ale nakonec roli přijal, protože jeho spojení se Simenonovými příběhy fungovalo až na nešťastný film z hercova šedého období Kdo se bojí Bebé Dongelové vždy dobře a nejinak tomu je i v tomto případě. Film má své menší chyby. Ale hlavní příběh o nesourodé lásce mezi vzdělaným, stárnoucím, bohatým právníkem a mladou, rozvernou, nevzdělanou dívkou, která spáchá zločin je velmi zajímavý a nese pro Gabina velkou hereckou příležitost, které se mu v této době nedostávalo příliš často. V 50.letech se pokoušel restartovat svojí předválečnou slávu a některé filmy z tohoto období již bohužel nejsou z dnešního pohledu tolik povedenné a hercovo herectví v nich občas spadá až do rutinny. V tomto případě je ale Gabinova role právníka velmi zajímavá a je pro něj příležitostí. Ať už z důvodu partnerství s tehdejším modní ikonou Brigit Bardotovou, která zde nezvykle předvádí solidní charakterní herectví a schopnost Gabina dobře doplňovat, ba se mu mnohdy stát i rovnocenným partnerkou, když zamhouříme oči a uznáme, že i mírná afektovanost jejího projevu se do této role hodí. Gabin sice hraje ne zrovna sympatickou rozporuplnou postavu ale dostává v ni le mimo jiné i příležitost zahrát několik poloh od velice morousovité nepříjemné až po tu nežnou. Dokonce ho v jedné scéně uvidíme horoucně smát. A jakou má zrovna právnik náladu, tak to schytává i jeho okolí..včetně služebné, manželky a možná i milenky, což je další velice zajímavý prvek příběhů. Za výše zmíněné chyby filmu bych ale uvedl velice zmatený rozjezd příběhu, kdy namísto detailního začátku lásky hlavní dvojice se film snad pět minut zabývá návštěvou královny včetně až dokumentárních záběrů. Určitě by taky chtělo mírně prostříhat v průběhu filmu.. Musím se přiznat, že sledovat dvě hodiny černobilé staré drama pro mě bylo občas náročné a sem tam mi tam chybělo větší tempo i spád. Také bych vytkl (Pozor Spoiler)!, že před závěrečnou vraždou Bardot jejím mladým přítelem vidíme málo z jejich posledního setkání a hned příjde zpráva o vraždě. Podle mě tam mohla být mezi nima ukázána ještě nějaká hádka, na kterou by pak ta vražda navázala. Ale díky skvělému Gabinovi závěrečnému pohledu, naturalistickému pohledu na mrtvolu Bardot v posteli a hlasitému závěrečnému rozehrání hudby byl závěr stejně zážitkem, který z hlavy jen tak nedostanu a celý film i přes pár chyb mohu považovat za velmi dobré tehdejší drama. ()
Galerie (5)
Zajímavosti (3)
- V případě neštěstí byl jedním z filmů, u kterých si Jean Gabin nepřál, aby ho viděly jeho děti. Některé scény považoval za „nemorální". [Zdroj: André Brunelin: Gabin] (vesper001)
- S Brigitte Bardot si Jean Gabin rozuměl a líbila se mu, přestože byli tak rozdílní a klepy tvrdily pravý opak. Při prvním setkání ji prý řekl: „Slečno, mám rád velké ženy. Vy jste velká a tak Vás mám rád.“ [Zdroj: André Brunelin: Gabin] (vesper001)
- Jean Gabin chtěl po přečtení scénáře roli André Gobillota odmítnout. Nakonec ji přijal kvůli autorovi předlohy Georgesovi Simenonovi a oblíbené kolegyni Edwige Feuillère. [Zdroj: André Brunelin: Gabin] (vesper001)
Reklama