Režie:
Kaisa RastimoKamera:
Tuomo VirtanenHudba:
Iiro OllilaHrají:
Ronja Arvilommi, Laura Malmivaara, Janne Virtanen, Sara Tammela, Antti Väre, Samu Stenberg, Outi Mäenpää, Mikko Kivinen, Lasse Karkjärvi, Külli Reinumägi (více)Obsahy(1)
Otec přiveze své malé dcerce ze služební cesty v Německu domů do Finska štěně pejska neznámé rasy, které zachránil před utracením. Ovšem v rodině nikdy žádného psa neměli a ze štěňátka pomalu vyrůstá obrovský pes - jak si s ním rodina poradí? Milý příběh o malé sedmileté holčičce a velkém psu již získal několik ocenění. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (18)
Chybí mi to klasický, Bouřliváku koho si zase vojel, Bouřliváku už nechlastej, začíná ti směna. Bouřliváku, kolik si toho vychlastal a tak dále. Ale to bude asi tím, že tenhle film je o psovi Bouřlivákovi z Finska a ten Bouřlivák, koho myslím já, je Španělský prase, který toho zase tak společnýho s tím psem nemá. ()
Tak jo, dvě hvězdičky za výkon Ronji Arvilommi. Příběh je slabý a zamrzá někdy po první půl hodině. Chuť pozdvihnout film někam výš za pomoci dějepisné přednášky v podobě Berlínské zdi, o které děti nemají nejmenší potuchy, je mi neskutečně proti srsti a působí jako pěst na oko (Stalinův pes, Stalinův pes, no sakra kdyby se na plátně alespoň objevil Stalin, tak mě to vyhodilo z křesla metr dvacet). Jediné, co se počítá filmu k dobru, je ten dětský a ničím nezkalený pohled na věc, to byla skvěle podaná záležitost a nesporným faktem zůstává, že se toho měli filmaři držet a nesnažit se dostat film někam, kam od počátku neměl šanci vyšplhat... Bonusovou ranou pod ledviny byla dospívající slečna a její punkáč. Nemám nejmenší potuchy, kam na tyhle alternativní postavy scénáristi neustále chodí, ale ten sklad by patřilo vyhodit do vzduchu, abych už se nemusela dívat na ten zkreslený svět rockerů, punkerů a jiné havěti, okupující tak okatě svět těch "normálních" lidí. Pubertu je snad možné vykreslit dopodrobna i bez toho, aby se kolem ochomýtali drsňáci v křivácích, nebo ne? (mimochodem přístup rodičů ve filmu je vážně sladký - ty si začala kouřit? - střih - jedeme dál - horší problém je přece ten velikej pes - střih - nebo je horší problém dospívající dcera - střih - sakra, nevíme si rady s tím, co je větší problém - střih - takže za problém nebudeme považovat nic - střih - rodiče si vesele sedí na pohovce - konec) ()
ať si říká, kdo chce, co chce .. mně se to líbilo, všechny ty dětské filmy se psy strčí do kapsy ... příběh pro děti, ale podtex je opravdu ze života, o předstudcích lidí a to je kolem nás všude. Možná moje hodnocení je mírně ovlivněno antibiotiky, tak jsem u toho mírně pospávala, ale jen ze začátku, pak jsem se probrala a smála jsem se .. doporučuju scénu kdy je telefonní budka úplně plná kvůli psovi, ... to jsem se opravdu smála ... pokud máte nějaké mladšího sourozence, tak doporučuji, abyste mu to poustili a klidně přisedli .. určitě lepší než všichni psi fotbalisti apod. ()
Za majetkem získaným záhadno jak bývá zločin, za problematickým psem lidská blbost. Filmově blbost, kde se parta trotlů chová od začátku do konce tak neskutečně, že proti nim i moje někdejší spolupracovnice, vedle které i tágo vypadalo jak akademik a vždycky jsem ji považovala za chodící důkaz, že i při análním sexu je možné otěhotnět, vypadá jako výkvět geniality, ideově dokonalej návod, jak odjistit biologickou zbraň, kterou takový nezvládnutý kavkazák je. Koneckonců i zvládnutý - blízký příbuzný Myrskyho je i Kostěj mých rodičů a když máma jednou ohlásila, že jde se psem ven, zaregoval táta chápavě: "Máš recht, taky si říkám, že je tam nějak přelidněno..." ()
Rodinný příběh o tom, jak z roztomilého štěňátka "vychovat" rozmazlené, nezvladatelné hovado. Vydržela jsem zhruba 35 minut sledovat, jak je přísná matka (vyžadující alespoň trochu disciplíny) za piču, jak samolibě se tváří fotr a čeká pochvalu, když děcko donutil k činnosti úplatkem a nervy mi definitivně prdly v okamžiku, kdy psí psycholožka (!) vysvětlovala rodině jak pes vnímá hierarchii smečky a dočkala se od zabedněného fotra rozhořčeně nesouhlasné reakce: "Ale my věříme v rovnoprávnost!" V tu ránu jsem se vymrštila z gauče a vyplivla snídani, abych mohla zařvat: "Ty čuráku dementní! Ty bys neměl mít ani akvarijní rybky, natož psy a děti, mentále!" Vypnula jsem vztekle televizi, preventivně vynadala kočce a šla ven buzerovat mou psí puberťačku. Řemeslně ani herecky to nebyl vyloženě průser, hafan krásný, ale ten obsah mě krutě vytočil do vrtule a mám pochybnosti, že ve zbytku filmu konečně začal úřadovat rozum a zodpovědnost. 40% ()
Reklama