Režie:
Martin ŤapákKamera:
Vladimír OndrušHudba:
Svetozár StračinaHrají:
Karol Machata, Leopold Haverl, Gustáv Valach, Milan Kňažko, Viera Strnisková, Vladimír Durdík ml., Zdena Studenková, Zita Furková, Dušan Jamrich (více)Obsahy(1)
Slovenský film nakrútený na motívy divadelnej hry Ivana Bukovčana. Psychologická dráma, odohrávajúca sa pred koncom vojny... V malom okupovanom mestečku zabijú nemeckého vojaka. Gestapo zaistí desať rukojemníkov, ktorých pochytali po policajnej hodine na ulici a zavrie do pivnice jedného arizovaného bytu. Do rána sa musia zatknutí rozhodnúť a vydať jedného spomedzi seba ako vinníka. Strach zo smrti odhaľuje ich pravé tváre. (RTVS)
(více)Recenze (16)
Pri tej plejáde hercov a sile literárneho diela som čakal trochu viac. Film sa nedokázal odtrhnúť od divadelnej predlohy a preto je natočený ako divadelná hra v externom prostredí, čo však nebol iste zámerom, ale nedokonalosťou spracovania. Psychologicky a dialógovo ale ostal film na úrovni. Hoci som pôvodnú verziu nevidel, budem musieť po nej siahnuť, keďže ten rozdiel v hodnotení je markantný. ()
Modelová dráma má svoje pravidlá, ktoré bohužiaľ s odstupom desaťročí už nepôsobia tak vierohodne, ako kedysi, ak vôbec niekedy dôsledne dôveryhodne pôsobili. Táto psychologická dráma je na prvé počutie dialógov jasná adaptácia divadelnej hry. Bohužiaľ je to skôr výčitka, pretože postavy sa chovajú značne prehnane, všetko musí byť vypovedané a preexponované a stále sa musí mleť. Takéto morálne dilemy by sa mali riešiť s väčšou citlivosťou, ale to sme zase pri tej dobe, kedy film vznikol a inak sa asi ani nakrútiť nedal. Celkovo ale relatívna spokojnosť. Možno to bol ale skôr materiál na televíznu inscenáciu. ()
Zavrieť desať ľudí do jednej miestnosti je psychologicky zaujímavé. A keď to je desať dobrých hercov, tak to môže byť aj pútavé. Bolo len čiastočne, lebo dialógy nemali vždy tú správnu šťavu, a hlavne prestrihy do exteriérov boli akoby naviac a zbytočné. –––– To je taká malá okupantská matematika: Desať za jedného. ()
V poradí druhá televízna adaptácia tej istej hry (na americké pomery by to bolo smiešne malé číslo, na slovenské, navyše v takom krátkom časovom odstupe, smiešne veľké), ktorej sa, ktovie prečo, chopil M.Ťapák. To nemal. Predsa len, Bukovčan (autor predlohy) nie je Kukučin (autor predlôh, ktoré Ťapák sfilmoval majstrovsky) a existenciálna dráma je čosi iné ako folklórny film. Nešťastné, prehrávajúce výkony hercov ( a pritom, až na Studenkovú, išlo o dobré obsadenie) len potvrdzujú fakt, že nová verzia starej hry bola zbytočná. Aspoň pre mňa. Ľutujem ()
Výborná vojnová dráma z obdobia SNP. Príbeh neprináša veľké bitky či prestrelky, ale komornú drámu desiatich ľudí zavretých po zákaze vychádzania. Extrémna situácia, v ktorej sú všetci spočiatku odsúdení na smrť ako odveta za vraždu nemeckého vojaka sa mení na ponuku vykúpiť sa zradou a nakoniec obetou jedného z nich. Desať ľudí, desať rôznych osobností. Holič, študent, učiteľ, babica, dievča, prostitútka, tulák, zverolekár. Pod tlakom sa vyfarbujú charaktery a zbabelci, pätolízačí odhaľujú svoju pravú tvár. Skvelé herecké výkony najmä Leopolda Haverla a Karola Machatu plus veľmi dobrá produkcia tvoria vysoko nadpriemerné dielo. Za povšimnutie stojí predabovaný Milan Kňažko. ()
Galerie (2)
Zajímavosti (2)
- Vladimír Durdík ml. si zde zahrál zvěrolékaře Šustka. Stejnou postavu ztvárnil i jeho otec Vladimír Durdík st. v televizním filmu Kým kohút nezaspieva (1972). (Teres)
- Film sa natáčal v lokalitách Bratislava, Trnava, Slatinské Lazy, Zvolenská Slatina, Kostiviarska, Stupava, Devínske jazero a Györ. (dyfur)
Reklama