Režie:
Agnieszka HollandScénář:
David F. ShamoonKamera:
Jolanta DylewskaHudba:
Antoni Komasa-ŁazarkiewiczHrají:
Robert Więckiewicz, Benno Fürmann, Agnieszka Grochowska, Maria Schrader, Herbert Knaup, Marcin Bosak, Julia Kijowska, Jerzy Walczak, Oliwer Stańczak (více)Obsahy(1)
Drama natočené podle skutečných událostí, které se odehrály v nacisty okupovaném Lvově (tehdy Polsko, nyní Ukrajina). Leopold Socha, malý polský zlodějíček a zároveň údržbář místních kanalizací, schová za peníze v podzemním labyrintu skupinu Židů, kteří se snaží uniknout likvidaci lvovského ghetta. Zpočátku je hlavním Leopoldovým motivem cynická snaha vydělat, postupně ale vzniká mezi ním a skupinou zvláštní pouto, které se s každou novou dramatickou událostí v podzemí prohlubuje. Když skupině dojdou peníze, Leopold vidí, že je nemůže opustit a skrývá její členy dále, za což jemu i celé jeho rodině hrozí smrt. Film diváka díky skvělé režii a kameře doslova vtahuje nejen do atmosféry tmavého lvovského podzemí, ale i do výjimečného příběhu mužů, žen i dětí, kteří se čtrnáct měsíců snaží za neustále vzrůstajícího nebezpečí vyhnout smrti. Snímek se vymyká obvyklým hollywoodským schématům, ve kterých jsou pouze dobré a špatné postavy. Zde mají hrdinové obě stránky, o to jsou ale lidštější, působivější a nám bližší. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (144)
Nelze jinak než smutně konstatovat, že za posledních dvacet let je to již bůhví kolikátý film o utrpení židů za poslední světové války, která vesele pokračuje dodnes. Například o událostech ve Rwandě, kde došlo k šílenému masakru se světové kinematografie věnovaly ve filmech jako Hotel Rwanda a plus mínus ještě i jinde, ale tím je to považované za zpracované téma. Proč tomu tak není i u tématu o utrpení židů? Proč je stále tolik pozornosti věnované pouze této jedné nábožensky vyhraněné skupině, když právě v Polsku se v žádném případě nedá mluvit o tom, že trpěli výhradně židé - finální skóre polských obětí je rovnocenné - i když s těmi počty obětí je to i na wikipedii prapodivné - v jedné verzi se píše, že počet obětí židovského holokaustu v okupovaných českých a moravských zemí byl 277 tisíc a v jiné verzi se doslova píše, že obětí židovského původu bylo jistě více než 80 tisíc a teď babo raď. Jak to bylo v Polsku dnes nelze domyslet, ale jedno víme jisto jistě, že poláci trpěli naprosto stejně a přesto není jejich osud dramatizován kinematografií zdaleka ne s tak velkou vehemencí a naléhavostí jako v případě osob, kterým nacisté přisoudili židovský původ. Pravda, byl natočen film o Katyni, ale stejně mi to přijde krajně nevyvážené a z hlediska symetrických evropských nesympatií k židům značně kontraproduktivní, protože důsledkem je pak oprávněná rozhořčenost nad zdůrazňováním utrpení relativně malé skupiny osob na úkor všech ostatních obětí, kterých bylo nesrovnatelně více. Chci tím pouze říci, že utrpení židů není a hlavně nesmí být symbolem poslední světové války. Skoro bych řekl, že by v přehledech obětí mělo dojít ke zcela zásadní proměně například v podobě odlišení všech a to i těch nejmenších skupin - křesťané - západního a východního ritu, hinduisté, muslimové, ateisté - komunisté, sociální demokraté, agrárníci a podobně:-) Tím došlo k narovnání a bylo by po problému. Druhou variantou by bylo uvádět celkové počty obětí za jednotlivé státy. I to by bylo akceptovatelné řešení. ()
Po skondení filmu jsem byl dojat a samozřejmě cítil určité zadostiučinění vůči židům, kteří se museli schovávat před nacisty v kanálech, ale zároven to dojetí bylo asi tak 1/10 toho, co jsem měl při Shindlerovu seznamu. Film není kdoví jaký válečný epos plný bojů, spíš je věnován hlavní postavě a židům, zachranujícím se před jistou smrtí. V temnotě je dost depresivní film, protože se jeho převážná většina odehrává v kanálech a stokách, které jsou velmi věrně zpracovány. 80%. ()
Tento snímek z dílny režisérky Agnieszky Holland na mě udělal vskutku velký a silný dojem. Myslím si, že osud Židů, které Leopold Socha po dobu 14 měsíců uchovával ve lvovských kanálech si rozhodně svou filmovou podobu zasloužil, a výsledek byl bezesporu prvotřídní a hodný oscarového ohodnocení. Moc se mi líbil charakterový vývoj Leopolda Sochy, který nejprve působí dojmem prostého zlodějíčka, kterému je osud nějakých Židů lhostejný a myslí jen na svůj vlastní prospěch, na své vlastní obohacení, ale posléze sledujeme vývoj, který by asi málokdo čekal, a asi málokdo by se v té době zachoval stejně jako ústřední hrdina v podání vynikajícího Roberta Wieckiewicze, který dle mého názoru zde ztvárnil životní roli. Je vidět, že i v těchto krutých a pohnutých dobách se našli lidé, kteří i za cenu svého vlastního života nemysleli jen na sebe, ale dokázali i pomoci těm druhým, které by jinak neminul velmi krutý konec. Svým způsobem je Leopold Socha takovým druhým Oscarem Schindlerem, jehož vývoj byl rovněž velmi podobný, neřkuli stejný, a který rovněž zachránil velké množství Židů. Rovněž byli oba oceněni titulem "Spravedlivý mezi národy". Snímek se mi opravdu moc líbil, zaujal mě a nelze ho hodnotit jinak než stoprocentně. ()
Uplne presna ukazka toho, ze nic neni jen cernobile. Spousta lidi se snazila zbohatnout na nestesti druhych (zidu) a tak i v tomhle filmu jich je pozehnane vcetne hlavni postavy. Vse se ale casem meni a i kdyz ma rad penize, nakonec preci jen da prednost pomoci lidem pred svym obohacovanim. To je paradni ukazka toho, jak se v cloveku meni priority diky silnym okolnostem. Proc je hlavni postava Wieckiewicz uveden na Csfd.cz az na sedmem miste v seznamu hercu, kdyz to byla hlavni postava a predevsim famozni a strhujici herecky vykon, ktery muze zavidet cely Hollywood? Klobouk dolu pred timhle hercem! Cely film se odehrava tak, ze vas nevtahne do deje, ale pozorujete ty hruzy trosku z povzdali. Nevim, jestli to je dobre nebo spatne, nebot kdyby to clovek prozil, byt jen u platna vtazen do deje, mel by hlavu asi o neco stribrnejsi. A rucni kamera tady ma sakra vellky prostor. Ale i takhle si z toho odnesete velky zazitek a mj. obrovskou vypoved o te dobe. ()
Já mám slabost pro válečné filmy (buď z 2 světové, či jakékoli jiné doby) a jsem rád, že In darkness to pojalo zase nějak jinak. Není to jen, že Němci byli zlý a všichni ostatní chudáčci. Naopak je tu krásně znázorněno, že i židi nebyli žádní svatoušci (dokonale jsem tu použilo rčení: Dejte Židovi prst a on vám utrhne celou ruku!!) a pomáhat jim nebylo vůbec snadné. Jestli vás zajímá pohled na situaci židů za války z jiné perspektivy, určitě je In darkness správná volba. ()
Zaujímavý prvok objektívnosti. ()
Chápem, prečo sa podobné filmy natáčajú, no niekto by mohol dohliadať na ich cenzúru. Ak totiž chcete ukázať napríklad žiakom v škole nejaký slušný film, ktorý by dokumenoval nacistické zverstvá, nemáte veľmi široký výber, pretože v každom filme z druhej svetovej sú pre maloletých nevhodné scény. Aj mne samej, hoci už maloletá nie som, pokazili filmový zážitok nadbytočné, naturalistické ba až nechutné sexuálne scény. Myslím, že nebyť tých, dala by som filmu možno aj plný počet. Príbeh bol totiž dychberúci. A miestami som naozaj nedýchala. Priam drsná Poldekova ľudskosť a odvaha za každú cenu chrániť životy ľudí, ktorých považoval za nevďačných a hlavne nádherne povznášajúca scéna („moji Židia“), kedy Židia po skončení vojny vyliezli z úkrytov, sa mi ešte niekoľko hodín po návrate z kina neprestala premietať v hlave. Koniec – teda skôr titulky nakoniec - ma naozaj zasiahli, hoci som tušila, že podobný príbeh sa happyendom skončiť nemôže. Film, ktorý vás prinúti zamyslieť sa a zaprisahať sa, že to, čo sa dialo cez druhú svetovú vojnu, sa už nikdy nesmie opakovať. ()
Ježíš byl přece taky Žid..Hodně temné a hodně autentické. Bylo to až tak akční, vypjaté a drásající, že mi přišlo filmové ztvárnění smrdutého toku času v kanále tak nějak zkreslené, což mi lehce pokazilo jinak skvělý dojem z tohohle filmu. Ve svém žánru určitě to nejlepší co o holocaustu vzniklo. ()
Film dostává svého názvu.Těžké téma s dávkou depresivní atmosféry.Začátek trošku váznul – mírně vleklý rozjezd.V rámci žánru ale bylo zpracování celkem dobré. Nemůžu říct, že by mi film úplně sedl ale to bylo spíše tím tématem. ()
Prostě nechtěl bych v kůži ani jednoho z hrdinů, drsný snímek podle pravdy. 85 % ()
Zase druhá světová válka a zase židi. Dopředu už musíte mít pocit, že to bude další těžkopádný, akedemický film říkající co bylo mnokrát řečeno. V tomto případě je to ale jinak, syrově, s lehkou rukou a naprosto autetický snímek se snaží přiblížit zážitku, kteří židé v kanálech prožívali a dilematům, které řešili. A daří se to bezchybně. Takhle nějak by se daly natočit i Lidice...škoda. ()
Skvele miestami majstrovske dielo!! ()
Napinavy pribeh, ktoremu clovek uveri. Okrem potkanov z kanala, ktori pobehuju pomedzi zidovske deti vidi aj premenu charakteru hlavneho hrdinu, ktori pomaha s nasadenim vlastneho zivota. ()
Vždy, když vidím podobné filmy, říkám si: Proč nejsou schopni něco takového natočit i u nás? Už dlouhu jsem u filmu nepociťoval různé druhy emocí od radosti přes vztek a smutek v takové síle. Pro mě jasný kandidát Oscara (a to nejen) za cizojazyčný film. Popis filmu a vypíchnutí nejsilnějších scén je zbytečné - tohle se prostě musí vidět. ()
Podle mého je velmi těžké, téměž zhola nemožné natočit film na takové téma, a s tímto prizmatem také ke všem "true šoa story" přistupuji. Film je o kanálech a v tomto směru obstál. Problém je samozřejmě nereálnost fyzického vzhledu - z hlediska fyzické kondice - ukrývajících se a přeživších Židů. Problématické také vidím zobrazení poměrů v pracovním táboře. Problematické z pohledu diváka vidím zobrazení běhu času - kolik těch zim byli v té temnotě z filmu nepoznáte?! Pro mě 75%. ()
dějově silný příběh, což už usnadňuje výrazně i samo historické pozadí příběhu. Co bych viděl jako mínus jsou scény, kdy opravdu není nic vidět, chvílemi jde tedy spíše o rozhlasovou hru. Chápu sice proč to takto bylo natočeno, ale přece jen, ve filmech by i scény, které se odehrávají ve filmové tmě, měly být natočeny tak, aby bylo něco vidět. Samotný příběh byl ale poutavý a jak to tak bývá u válečných dramat, většinu času jsem trnul o život jak skrývajících se židů, tak těch, co jim pomáhají. Pěkný film ()
Kvalitný snímok, ktorý Vás nenechá chladnými. Výborne vybratí herci a skvelá atmosféra robia z tohto snímku výnimočný zážitok. Holland po fiasku z Jánošíkom opäť v prvej lige... ()
Agnieszka Holland nám ukázala úžasný príbeh s výbornými hereckými výkonmi-o údržbárovi Leopoldovi Sochovi(Robert Więckiewicz),ktorý ukrýval 14 mesiacov,,Židov’’ v miestnom podzemnom odpadovom kanáli-pričom si ani jeden z nás nevie predstaviť tie katastrofálne podmienky,aké museli oni zažiť.Je to srdcu trhajúci príbeh,ktorý je pekne sfilmovaný.HOD:75%.Ak by Agnieszka dokázala podať tento príbeh so silnejšími emóciami-tak by to bol Cudzojazyčný film roku!PS:-Nad filmom by sa všetci mali zamyslieť a povedať si, ako je vlastne život krásny!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!! ()
(CZ dabing) Rozpočet: N/A, Tržby: $5,5 miliónů. ()
Bolo by prehnané tvrdiť, že Agnieszka Holland darovala Oscara Iráncom, je však namieste skonštatovať, že jej film mal predpoklady k tomu, aby zlatú sošku získal. Avšak film V tme (2011) sa totiž tak trochu nachádza v tme, z ktorej sa mu nedarí dostať na svetlo. Filmári sa už roky snažia nadviazať (či možno skôr ľahko okopírovať) na excelentný počin Stevena Spielberga Schindlerov zoznam z roku 1993 a redefinovať žáner vojnových drám o (častokrát) zabudnutých hrdinoch z druhej svetovej vojny. Archetypálni hrdinovia sú spodobovaní ako romantickí hrdinovia, sú tými, ktorí vybočujú z davu a davové uvažovanie, ako by povedal Soren Kierkegaard, nahrádzajú tým svojim, ktoré je eticky a morálne správnejšie. Dlhých 54 rokov po uvedení legendárneho filmu Kanály Andrzeja Wajdu sa jeho krajanka, režisérka Agnieszka Holland, v našich končinách ospevovaná pre jej novší počin, Hořící keř, odhodlala vstúpiť do sveta tmavých, špinavých kanálov znova a priniesla, a to myslím v tom najlepšom možnom zmysle slova, „kanálovú“ a podstatne komornejšiu verziu Spielbergovho opusu. Kým však americký režisér ukryl filmové nedostatky poriadne hlboko, tak Holland ich až príliš zvýraznila a možno aj preto sa pripravila o Oscara. Ale, je to len špekulácia. Hrdinom Hollandovej filmu je Leopold Socha, údržbár kanálov v meste Lev (dnešná Ukrajina, vtedy súčasť Poľska), ktorý v tomto „wajdovskom“ hadom meste ukryje Židov, ktorým by inak hrozila smrť. Podobne ako v prípade Spielbergovho diela, i tu, hlavný hrdina, zažíva postupne hlboký prerod a z postavy malého podvodníčka túžiaceho si len dobre zarobiť, sa stáva úplne iný muž. So svojimi Židmi, ako ich Socha sám označuje, sa spriatelí, nadviaže s nimi citové puto a zabudne na svoje sprvu zištné úmysly. Agnieszka Holland poňala film ako poctu všetkým ľuďom, ktorí sa vo filme objavili. Jeho skutočná historická hodnota, hodnovernosť a presnosť je však už otázna. Sama režisérka akceptovala až siedmu či ôsmu verziu scenára, z ktorého sa možno dovtedy čo-to postrácalo. Pravdou je však, že aj Spielbergov Schindler bol, ako postava, dozaista iný, než ho americký režisér stvárnil. Ten „jeho“ bol výrazne štylizovaný, upravený, avšak táto jeho deformácia ho robila len ľudskejším a teda pre divákov lepšie prijateľným. Bol to možno kladnejší hrdina, než v skutočnosti bol. Agnieszka Holland toho svojho „schindlerovského“ hrdinu, Leopolda Sochu, poňala možno o niečo vážnejšie a realistickejšie. Socha je, čo sa stvárnenia týka, menej charizmatický hrdina, za to však vykreslený oveľa citlivejšie a menej jednostrannejšie. Kým Holland venovala veľkú pozornosť vykresleniu hlavného hrdinu, tak akosi pozabudla na všetko ostatné. Základným problém, s ktorým sa jej nepodarilo vysporiadať je otázka, do akej miery je štylizácia v historických vojnových drámach akceptovateľná. Svet v diele Agnieszky Holland je jednoducho povedané až príliš melodramatický, aby mohol vytvárať ilúziu, že je skutočný. Niet pochýb o tom, že mnohé z udalostí, ktoré film zobrazuje sa skutočne stali, je však ťažké uveriť tomu, že boli (aspoň) približne také, ako ich Holland opísala. Kým Spielberg majstrovsky zakryl jasnú snahu o dramatizáciu jednotlivých okamihov, tak Holland ich, snáď až naivne, nechala vyjsť na svetlo. Scéna úteku do kanála pred vraždiacimi nemeckými vojakmi a odmietanie tejto možnosti jednou z postáv je toho dôkazom. Hysterické jačanie v čase, keď každé nadýchnutie môže znamenať smrť, spievanie malej dievčiny v čase, kedy by mali byť všetci potichu, to všetko sú scény, ktoré sa snažia o vyvolanie emócii aj za cenu ich problematickej percepcie na strane divákov. Agnieszka Holland mala v rukách silnú, vzhľadom na minulosť, oscarovú, tému, ktorá však zostane pravdepodobne ukrytá kdesi v tme. Kým Spielberg dokonale vyvážil obsah a formu, tak Holland sa tieto dva aspekty nepodarilo dať do vzájomnej symbiózy. Je to dozaista škoda, pretože filmov ako je tento, v ktorom na režisérskej stoličke sedí skúsený tvorca, je veľmi málo. () (méně) (více)