Režie:
Jon EastScénář:
Alison HumeKamera:
David MarshHudba:
Sheridan TongueHrají:
Olly Alexander, Ron Cook, Sam Hoare, Tracy-Ann Oberman, Jessie Cave, Holly Bodimeade, Eliot Otis Brown Walters, Annette Badland, Murray McArthur (více)Obsahy(1)
Internátní škola Summerhill byla založena již roku 1921 a mohou ji navštěvovat žáci od 5 do 16 let. Založil ji skotský pedagog A. S. Neill (1884-1973) a její předností je netradiční přístup k výuce. Tento zakladatel tvrdil, že vnější tlak má negativní vliv na utváření člověka a funkcí učitele je chránit žáka před zhoubnými vnějšími vlivy. Dále doporučoval zrušit tresty a omezit mocenskou autoritu učitele. Kladl důraz na žákovskou samosprávu (bez zásahů učitele), na svobodné jednání dětí a výuku založenou na neformálních rozhovorech. A právě sem přijíždí malá Maddy, kterou sem přihlásili rodiče na doporučení psychologů. Ovšem školu, její vedení, ale i žáky čeká nelehký boj s úředníky o její zachování... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (30)
Úžasný. Celý film je udělaný tak, že působí jako pohled dětskýma očima, je plný fantazie, naivity, ideálů a boje proti nesmyslnému světu dospělých. Je sympatické, jak se někteří dospělí dokázali v průběhu filmu do dětského světa vždy alespoň na chvíli přenést. Vynikající výkon v podání Holly Bodimeade (Maddy). Trochu mi lezla na nervy její matka, ale to byl nejspíš záměr. Občas jsou trochu přehnané dialogy, zvláště rozhovory Maddy a její matky působí jako velká neúcta k dětskému uvažování. Pro děti úžasný koktejl fantazie, pro dospělejšího diváka, kterému trocha toho dětského uvažování zůstalo je to krásná hravá bitva za příjemnější svět a za prožití krásných dětských let. Já chci do Summerhill! *** Ve zkratce: Jedna nadčasová škola nebyla pochopena tupou státní institucí. ()
Jasně že se tomu dá vytknout mnohé, chce-li se, je to zjednodušené, nedůsledné, přitažené za vlasy, je tam spousta prohřešků, zveličování i zkratek, ale má to šmrnc i zápletku a jako instruktážní video o střetu autoritářského systému se svobodou, vnitřní odpovědností a získávanou důvěrou, o systému stresu versus uvolnění, ať už se odehrává mezi soudržnou komunitou a mocenskou organizací, mezi různými jednotlivci z různých světů nebo i v nitru různě utvářených lidí s různě složitým životem, to prostě funguje. A je určitě moc fajn si to promítat s dětmi, další den to doprovodit třeba snímkem Tohle je náš svět, a pak si s nimi o tom všem povídat a nechat je nad tím přemýšlet. Jen bych si z duše přála, aby summerhillské školy byly pro všechny děti běžně dostupnou možností, o které se nemusejí dozvídat jen z příjemných filmů jako o něčem pohádkově nedosažitelném, zatímco nesnášejí instituce, do kterých chodit musejí. *~ ()
Summerhill by se měl dostat více do pověmí. Já jsem na film narazil náhodou na youtube. Nikdy jindy jsem o Summerhillu neslyšel. Myšlenka naprosto geniální. Nemyslím si, že by bylo potřeba nějaké radikální změny co se týče kvality zpracování a taky myslím, že není potřeba žádných "holyvůdských" herců. Vžyť je ve filmu více emocí než třeba v Titaniku... Po sléhnutí jsem ani nemohl usnout a jen jsem uvažoval "co by kdyby". Summerhill určitě není natočen pro děti, jak tu uvádějí kolegové v komentářích, ale především PRO DOSPĚLÉ. Doporučuji všem bezohledu na to, zda upřednostňujete scifi či westerny... ( OK vracím se zpět do reality a dávám 90%, přece jenom kvalita zpracování na oskary není). ()
Hvězdičky jsou v tomto případě spíše odrazem poselství, které film nese, než ohodnocením filmařiny samotné. Film mi přišel spíš dětský s jednoduchou a předvídatelnou zápletkou a příliš doslovnými scénami, čemuž dala korunu závěrečná pirátská šermovačka. Ale nenudil jsem se, na to je celá filozofie Summerhillu moc zábavná a zároveň důležitá. Kéž by jednou bylo něco takového legální i u nás (psáno v době, kdy nejmenovaná ministryně vypouští do éteru zřejmě vážně míněné návrhy na prodloužení povinné školní docházky do 18 let). ()
Já se trochu obávám, že při hodnocení tohoto filmu někteří opomněli, že je to očividně pro děti. A protože to bylo roztomilý a smradi nebyli otravní, tak na mě to rozhodně fungovalo. Všechno je samozřejmě zjednodušené a idealizované, zejména v závěru proložené zpodobněním dětských fantazií, ale stejně jsem jim fandil proti těm zlým inspektorům a podlý právničce. Bylo to teda na mě trochu moc barevný, ale nějak jsem si nevšiml jakékoliv výrazné závadnosti. A ano, uvědomuju si, že svým hodnocením filmu trochu nadržuju, ale čert to vem. Bylo to bezva. ()
Reklama