Režie:
Andrej LettrichScénář:
Andrej LettrichKamera:
Tibor BiathHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Štefan Kvietik, Emília Vášáryová, Ivan Rajniak, Karol Machata, Július Vašek, Ivan Krivosudský, Dušan Blaškovič, Ľudovít Greššo, Jozef Čierny (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Osudy vinařské rodiny Habdžových na počátku 20. století. Slovenský seriál, natočený podle stejnojmenného románu Františka Hečka. Příběh mladých manželů Kristíny a Urbana Habdžových začíná roku 1913 ve vinařském kraji jižního Slovenska. Urban se oženil z lásky, jeho otec však nevěstu nemá rád a nedá se obměkčit ani vzájemnou láskou manželů, ani svým krásným vnukem. Hrdý Urban se jednoho dne raději zadluží a z rodného domu odejde i s rodinou do malé vinařské vesničky Vlčindol. Zápas o vlastní živobytí začíná. Kristína je těhotná, na domě i na vinohradu je spousta práce a mezi sousedy ve Vlčindole také zůstalo několik starých bolestí...
Třídílný film podle románu Františka Hečka natočil v bratislavských studiích na Kolibě v roce 1972 slovenský režisér Andrej Lettrich. V hlavních rolích Kristíny a Urbana Habdžových si připomeneme skvělé slovenské herce Emílii Vášáryovou a Štefana Kvietika, v dalších rolích uvidíme např. Ivana Rajniaka, Zdenu Grúberovou, Karola Machatu, Zuzanu Kocúrikovou a mnoho dalších.
(Česká televize)
Recenze (29)
"Toto dielo bez veľkého zveličenia prezentuje defilé slovenského herectva. Je radosť dívať sa na každú postavu, na každého herca, s akým odovzdaním, s akou úctou a s akým nasadením ponúkol svoje danosti, talent, svoje ambície pre to, aby mal film u divákov čo najlepší ohlas. Nielenže je tematicky veľmi zaujímavý, ľudsky, charakterovo a obsahovo bohatý, ale prezentuje sa tam kus našej povahy, našej histórie, nášho života. A hlavne - podľa môjho skromného názoru - vonia to človečinou" Takto jeden z najznámejších a najobľúbenejších filmov slovenskej kinematografie (14 666 predaných kusov DVD) charakterizoval Štefan Kvieitk, predstaviteľ jeho hlavnej roly, a k jeho slovám vlastne len ťažko čosi výstižnejšie dodať. Takmer rapsódia na (západo)slovenský spôsob o živote i živorení ; a ak niečomu film vďačí za svoj mimoriadny úspech, nebude to ani tak technická stránka ( i keď trebárs hudba Zdenka Líšku by si zaslúžila osobitný komentár ), ako výborne nadávkovaná zmes všemožných ľudských emócií a zážitkov rámcovaná ľúbezným, no zároveň -a najmä- drsným časopriestorom. Dodajme ešte, že v celých takmer troch hodinách filmu sa naozaj neobjavil nikto, koho herecký výkon by bol rozpačitý či nedajbože vyslovene zlý. Počnúc už spomínaným Kvietikom ( ktorému film naozaj ponúkol úžasnú príležitosť filmovej premeny z optimistického silného mladíka cez životom nalomeného vojaka až po absolútne zničenú, alkoholu sa oddávajúcu ľudskú trosku) a jeho filmovou ženou Emíliou Vašáryovou, ktorá poctivo a verne odohrala život ustráchanej, obetavej, pokornej a v svojej krehkosti predsa len silnej Kristíny. Za povšimnutie a obdiv stojí i Eva Krížiková ( čoby zosobnenie pernamentných životných omylov ), Karol Machata ( ako nešťastný a nešťastie spôsobujúci dávny Kristínin milenec ) či Július Vašek, ktorého slizká a prízemná postava je tak majstrovsky zahraná, že naozaj len málokto k nej nemôže cítiť odpor. Podobne výborne stvárnil svoju rolu v podstate dobráckeho, no v rodine tyranského chlapa Ivan Rajniak. Skrátka, nech je ako chce, pre mňa Červené víno ostáva tou najvyberanejšou filmovou sortou od, o a pre Slovákov ()
Slusny film o mladom cloveku Urbanovi /Stefan Kvietik - Boxer a smrt, Medena Veza/, ktory mal v mladosti kopu idealov, optimizmu a bol aj patricne pracovity. Behom casu sa z neho stal zlomeny, apaticky clovek. Slusny namet, herci ako Dusan Blaskovic /Na pochode sa vzdy nespieva/ fajn. Ale Lettrichovu detektivnu trilogiu Smrt Prichadza v dazdi - Vrah zo Zahrobia - Volanie demonov mam predsa o cosi radsej. 69 % ()
„Si chlap. Vieš udrieť. Ale aj odpustiť.“ 11 rokov pred Tisícročnou včelou Juraja Jakubiska vznikla strhujúca, televízna epická mini-séria o jednej slovenskej dobe a jednej rodine sledujúca jej vzostup, ale i krutý, bolestivý a obávam sa nevyhnutný pád. Kým Tisícročná včela je magický realizmus, Červené víno má bližšie k naturizmu. Moje milované Červené víno (čítal som aj knihu, ale toto ma bavilo predsa len o dosť viac) sa odohráva naprieč desaťročiami. To umožnilo vyniknúť nielen práci maskérov, ale i scenáristov. Tým to dovolilo zakomponovať do megapríbehu v podstate všetko, čo patrí k životu. To dobré, aj to zlé. Sme svedkami pôrodov i pohrebov, šťastných, veselých, i temných a bezútešných okamihov. Snímka, nakrútená začiatkom 70. rokov s výkvetom vtedajšej slovenskej hereckej špičky, sa právom stala televíznou klasikou a trvalkou RTVS. Verejnoprávna televízia ju vysiela asi stokrát ročne a ja si to skoro vždy zas a znova pozriem, ak aj nie celé, tak vždy aspoň pár minút. A s každým ďalším pozretím je to lepšie a lepšie. Pár vecí ma irituje (stále dookola sa motajúce ťahanice a pletky s údernou dvojkou Bolebruch/Pančucha), ale inak pecka. Áno. Tisícročná včela je atmosférickejšia. Ale Červené víno je príbehovejšie. Zaráža ma, že na čsfd je tento skvelý projekt divne "vyprofilovaný": komentujem seriál resp. mini-sériu pozostávajúcu z trojice epizód z r. 1972, ale v skutočnosti existuje aj celovečerná verzia z r. 1976. Pri seriáli sa však (na rozdiel od Jakubiskovej Tisícročnej včely, ktorú poznáme tiež nielen ako seriál, ale i ako "normálny" film) nedajú komentovať jednotlivé epizódy. ()
Hodnotenie trojdielnej verzie. Musím uznať, že takto nakrútený slovenský film mal u mňa naozaj minimálny potenciál ma baviť. Pretože slovenské filmy, a kór filmy o vinohradníctve, vôbec, ale vôbec nemám rád. Ale tento film sa mi naozaj z veľkej časti páčil. A je to pravdepodobne tým, že som čítal knihu od Františka Hečka. Na jednu stranu ma to bavilo preto, pretože som čítal knihu a v príbehu som sa ľahko orientoval, nemal som ani problémy z postavami, respektíve s ich predstaviteľmi, len na zopár výnimok. A spracovanie bolo aspoň scašti také, aké som si to pri čítaní predstavoval, což je ďaľšie plus. Na druhú stranu sa mi nepáčil fakt, že tvorcovia jednoducho odflákli tú časť deja, kde Marek Habžda chodí do Vinohradníckej školy, pretože o tom som vo filme počul asi tak 3 vety, zatiaľ čo v knihe boli o tom celé kapitoly, desiatky strán, tuto nič. Dej sa teda logicky zameriava len na Vlčindol a rozhodne by nakrútenie časti Markova štúdia vo Východnom meste neuškodilo. Ďaľšou časťou, s ktorou som bol vrcholne nespokojný, bol ten záver. Jednoducho natlačený do piatich minut, zatiaľ čo v knihe to bola moja najobľúbenejšia časť, tady toto sa jednoducho nedalo. Ak by som mal hodnotiť kvalitu všetkých troch dielov, musím uznať, že najvydarenejšou časťou bola druhá, ktorá zachytáva obdobie prvej svetovej vojny. Táto časť bola v knihe ozaj krutá a vo filmovej verzii nebola vôbec špatná. Rozhodne veľkú pochvalu zasluhuje herecké obsadenie, ktoré je naozaj výborné a za to som spokojný. Štefan Kvietik ako Urban Habža, či Emília Vášáryová ako Kristína boli jednoducho bezchybní a do úlohy presne sediaci. Rozhodne aj duo Silvester Bolebruch a Šimon Pančucha (nehorázna sviňa) stvárnení Karolom Machatom a Júliusom Vašekom boli excelentní. A vlastne všetci herci svoje postavy výborne zahrali a ja som sa počas tohoto filmu veľmi bavil, ale jednoducho som čakal, že to bude obsiahlejšie, i keď chápem, že ak by to mala byť dopodrobna prenesená kniha na filmové plátno, ten film by musel mať aspoň 6 hodín, či nie viac. Aj tak, čiastočné sklamanie, no zároveň aj potešenie z toho, že v slovenskej tvorbe sa nájde kvalitný film (tých je síce viac, ale hlavne taký, ktorý ma zaujme) a tým Červené víno rozhodne je. Silnejšie tri hviezdičky a spokojnosť. /70%/ ()
Videl som trojdielny film, kde druhá časť bola tvorená veľkou časťou prvého dielu, nedivím sa, že to neskôr upravili. Červené víno je podľa mňa akýsi obraz slovenskej spoločnosti, niečo ako film Je třeba zabít Sekala v Českej republike. Je to dosť smutné dielo, no ukazuje zlo v našich dušiach, závisť, pýchu, naprieky, vykorisťovanie, neschopnosť byť verný a iné vlastnosti. Mrzelo ma, že chlap nezbehol vo vojne proti slovanským národom, že tu urobili zlého zo zajatého srbského väzňa, no dá sa to brať ako ľudský poklesok a to, čo urobil ten Slovák ako pochopiteľné, vzhľadom na to, že mal doma rodinu, no to, čo urobil chlap vo filme Živý bič, mi bolo sympatickejšie, aj keď vždy niekto zlyhal, v jednom filme chlap, v druhom žena. Tu mohol byť rád za svoju ženu, no aj syna. Zlí náboženskí predstavitelia sú symbolom toho, ako hnali do vojny ľudí, no ani to kradnutie nebolo veľmi rozumné, aj keď akoby nastolením nového sveta, ktorý píšu víťazi a porátanie sa s nespravodlivosťou. V niektorých chvíľach film nabral aj pozitívnu atmosféru, no znova to pochovali zlé vlastnosti ľudu a politické rozbroje. Kvietik tu hral jednu zo svojich životných rolí, ozaj mu to išlo svojho času, no tretí diel v sebe akoby nemal iskru, aj keď je už pozitívnejší. Nie vždy správny, no silný film, ktorý stojí za to vidieť. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (4)
- Herec Štefan Kvietik, ktorý stvárnil hlavnú úlohu vinohradníka Urbana Habdžu, bol v mladosti aj neskôr s vinohradníctvom v kontakte a mal aj predkov, ktorí sa vinárstvom zaoberali. (Raccoon.city)
- Režisér Andrej Lettrich získal za trojdielnu verziu Štátnu cenu Klementa Gottwalda v roku 1973. (Raccoon.city)
- Kameraman Tibor Biath nebol spokojný s farbou vína. Na obraze malo trochu inú farbu, ako malo mať. Keď to videl prvýkrát v projekcii, farba vína jednoducho nebola živá, preto tam pridávali farebný prášok do pečiva. Toto víno hercom vôbec nechutilo. (Raccoon.city)
Reklama