Režie:
Gregory La CavaKamera:
Robert De GrasseHudba:
Roy WebbHrají:
Katharine Hepburn, Ginger Rogers, Adolphe Menjou, Gail Patrick, Constance Collier, Andrea Leeds, Lucille Ball, Franklin Pangborn, Pierre Watkin (více)Obsahy(1)
Bohatá a krásná Terry Randallová se touží prosadit jako herečka na Broadwayi. Chce to ale dokázat sama, bez podpory bohatého otce. Odchází do New Yorku, kde se ocitne mezi stejně odhodlanými děvčaty, jako je ona. Pomalu poznává zákulisí divadelního provozu, kde úspěch a zklamání představují jen dvě strany téže mince. Režisér Gregory La Cava patří k neprávem zapomenutým jménům z období klasického Hollywoodu. Vrcholu tvůrčích sil dosáhl na konci 30. let, kdy jeho filmy slavily úspěch u kritiky i u diváků. Do tohoto období patří i snímek Motýl vzlétl k záři, jehož scénář napsali na motivy úspěšné divadelní hry Edny Ferberové a George S. Kaufmana Morrie Ryskind (scenárista několika filmů bratří Marxů) a Anthony Veiller. Film je ovšem pozoruhodný především nevídanou koncentrací vynikajících hereček v čele s Katharine Hepburnovou a Ginger Rogersovou, v pozadí jejichž jiskřivých slovních přestřelek je cítit rivalita, která mezi nimi panovala i ve skutečném životě, kde spolu soupeřily o postavení nejzářivější ženské hvězdy studia RKO. Z dalších představitelek zmíníme ještě Lucille Ballovou, která se v 50. letech proslavila titulní rolí v legendárním seriálu televize CBS I Love Lucy, Eve Ardenovou, mladičkou Ann Millerovou a v neposlední řadě Andreu Leedsovou, která byla za roli nešťastné Kay nominována na Oscara pro nejlepší herečku ve vedlejší roli. Role protřelého divadelního producenta se v tomto filmu, kterému zcela jasně dominují ženské postavy a ženský pohled na svět, s gustem zhostil Adolphe Menjou. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (32)
Hned po doběhnutí úvodních titulků se na vás začne valit kaskáda břitkých dialogů, ironických prupovídek a nevybíravých glos, to všechno v podání asi patnácti nudících se hereček bez práce. Dost neobvyklý úvod do příběhu, řekl bych. Chvilku trvá, než si člověk zvykne na slovní ping pong, podle kterého je možná až příliš poznat, že se původně jednalo o divadelní hru. Jakmile ale vstoupí na scénu jako vždy bezchybná Hepburnová, začne se děj pomalu rozbíhat a přes konverzační komedii přechází až do závěrečné tragédie. Na můj vkus poněkud násilně a přehnaně, s přivřením oka se to ale dá akceptovat a na emocionálnosti to nijak neubírá. A Adolphe Menjou má snad na ty usměvavé pokrytce patent, v Kubrickových Stezkách slávy byl skoro stejný parchant jako tady. ()
Klasický Hollywood 30. let, natožpak žánr screwball komedie je pro mě dosud téměř neprobádaná vrstva světové kinematografie a tak jsem se rozhodl, že si jeden takový film zkusím dát. Volba padla na Stage Door obsazený třemi velkými hvězdami své doby. Zpočátku mě zběsilé a neustávající tempo dialogů docela šokovalo, ale po pár minutách jsem se na tu vlnu naladil a začal si je užívat. A že je opravdu co, na téměř každou vyřčenou větu jsou odpovědí velice rýpavé sarkastické poznámky zejména z úst vynikající Ginger Rogers, ale nezaostávají ani další z mnoha přítomných postav. Z klasicky velmi hladkého a neviditelného hollywoodského stylu vyčnívá pouze stylizovanější scéna před sebevraždou jedné z hrdinek. Jinak bych z mnoha bryskních dialogových přestřelek vyzdvihl skvělou scénku, kdy se v bytě producenta Powella (Menjou) setkají všechny tři hlavní postavy a Ginger Rogers nalezne Katharine Hepburn v jaksi kompromitující pozici :). ()
Prekvapivo pecka. V najlepsich tradiciach screwballu sa tu keca ohromnou kadenciou, aby velmi casto vypadla nejaka skutocna perla. Aby po divackej facke v poslednom akte usmev zamrzol. Skoda, ze to nebolo dlhsie pretoze ten prechod medzi nahlaskovanou komediou a temnou dramou nie je uplne hladky. Vsetko ale zachranuju famozna Katharine Hepburn a este lepsia Ginger Rogers. O dost lepsie nez tematicky pribuzny original Star is born 9/10 ()
Valná část filmu je čistá komediální konverzačka, kdy není ani chvilku ticho a na každou repliku se najde nějaká vtipná odpověď. To vše v penzionátu mladých dívek, jejichž jediným snem je získat nějakou roli na divadle a získat tím vstupenku do lepšího života. Škoda jen, že těch dívek je moc a splývají. Ční nad nimi Katharine Hepburn, Ginger Rogers a Andrea Leeds. Na konci se však film zlomí do dramatu, možná až příliš okatého. Jsou zde nějaké nedotahy, ale i tak slušná zábava. ()
"Na spaní používáme klapky." - "Co s tím mám dělat. Dát si to na oči?" - "Ne, spolkneš je a zapiješ vodou." Bohužel podobných výměn v Stage Doors není tolik, kolik bych si přál. Výsledkem je spíš průměrnější screwball, který bledne ve srovnání s o rok novější Leopardí ženou. Ale nutno přiznat, sledovat kočkování mezi Katherine Hepburn a Ginger Rogers mě těšilo. Překvapivý je hlavně neutěšený závěr, který z feministických pozic útočí na broadwayský (a potažmo hollywoodský) způsob zacházení s herečkami, coby materiálem na jedno použití. ()
Galerie (44)
Zajímavosti (8)
- Katharine Hepburn byla rozrušena tím, že měla menší roli, než jí přisuzoval scénář. Když se zeptala režiséra, jaká je podstata její role, tak jí odpověděl, že je jeden velký otazník. Když se zeptala, co tím myslel, odpověděl něco ve smyslu: "... kdybych sakra věděl ..." (Kulmon)
- V roce 1939 byla hra nastudována i pro radio, kdy si svou roli z filmu zopakovala Ginger Rogers. (Kulmon)
- Postava, kterou ztvárnil Adolphe Menjou, v divadelní hře nebyla. (Kulmon)
Reklama