Režie:
Martin FričObsahy(1)
Společný sestřih prvních tří němých filmů o Švejkovi: Dobrý voják Švejk (1926, režie: Karel Lamač) , Švejk na frontě (1926, režie Karel Lamač) a Švejk v ruském zajetí (1926, režie: Svatopluk Innemann, předloha Karel Vaněk). Hlavní role se ujal tehdy velice populární Karel Noll. Poslední němé pokračování Švejk v civilu (1927) existuje samostatně, kopie filmu je však značně poškozena. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (18)
Film může zaujmout třeba tím, že je zde Švejk vyobrazen podle původní Ladovy předlohy, ne té pozdější, kterou dokonale ztvárnil Rudolf Hrušínský. Karel Noll, jemuž byl takový Švejk snad osudovým, jej vystihuje daleko věrohodněji. A budeme-li vycházet z toho, že Švejk je sám Hašek, tím spíše je mu podobnější, než právě verze Hrušínského. A v době, kdy toto vzniklo (vznikalo) je s podivem, že Švejka nehrál Hugo Haas, poručíka Lukáše Jindřich Plachta a paní Millerovou ten starý šprýmař Ferenc Futurista. ()
Noll se na Švejka určitě hodil více než Hrušínský, protože jeho výrazné grimasy a živelné herectví působily daleko přirozeněji než podobné pokusy těžce melancholické osobnosti Hrušínského. Snímku trochu uškodilo, že nebyl zvukový, protože pro díla víceméně založená na dialozích je němý film poněkud nešťastný formát. Systém záběr na mluvící osobu - titulky s počátkem věty - záběr na mluvící osobu - titulky s koncem věty působí poněkud těžkopádně a zdlouhavě. Zaujalo mě, jak režisér úplně vystřihl postavu zhýralého feldkuráta, že by si nechtěl znepřátelit církevní kruhy? Zato z pravoslaví si dělal legraci a taky erotiky se nebál, jak prokázal dlouhý záběr na ženské pozadí při modlení. Zajímavost: Jak v tomhle Švejkovi, tak u toho s Hrušínským, tak u toho, co bourá Německo, se vyskytuje jedna scéna: Švejk vede ožralého policajta na provázku, setká se s někým, kdo má na provaze krávu a při rozchodu si vedené tvory vymění. V knize se ale tato scéna vůbec nevyskytuje. ()
Až pri sledovaní nemého filmu dokážem oceniť, koľko vo filme robí zvuk a hlavne dobre zahrané dialógy, v prípade Švejka často aj monológy alebo jednoduché repliky. Prekvapivo v tomto filme som sa dokázal vžiť do deja aj bez zvuku popri čítaní titulkových predelov, možno preto, že príbeh je notoricky známy a možno aj preto, že výzor hlavnej postavy je zaujímavý a vhodný pre filmového hrdinu. Trochu mi tam chýbalo množstvo udalostí a vtipov, ktoré sa do filmu jednoducho nezmestili. ()
Je to přece jen němý film, což rozhodně není pro každého, na druhou stranu, ten Švejk je tu prostě výborný. bohužel některé části, hlavně ta prostřední, jsou celkem hluché, což celkový dojem z filmu poměrně razantně snižuje. Pro dnešního diváka je ale tenhle sestřih tří původních krátkých filmů asi lepší, když už se tedy rozhodne na němý film kouknout. ()
Galerie (3)
Zajímavosti (8)
- Seriál inspiroval zvukový remake (1931): Dobrý voják Švejk. (NinadeL)
- Poslední němé pokračování Švejk v civilu (1927) existuje samostatně. (NinadeL)
- Společný sestřih prvních tří němých filmů o Švejkovi:Dobrý voják Švejk (1926), Švejk na frontě (1926) a Švejk v ruském zajetí (1926). (Zdroj: Český hraný film 1898-1930, NFA 1995) (ČSFD)
Osudy dobrého vojáka Švejka jsou střihovým filmem Martina Friče pro společnost Gloriafilm, v jejím zájmu spojil tři starší filmová díla, vyrobené tou samou společností. Dva filmy Karla Lamače vychází z díla Jaroslava Haška, třetí od Svatopluka Innemanna má svou předlohu v kontroverzním pokračování Karla Vaňka. Švejk není postaven na slovním humoru, ale na výrazu grotesky, karikatur a satirické frašky, což toto filmové dílo němé éry splňuje na výbornou. Němý Švejk tak ustanovil vizuální podobu díla podle knižní ilustrace Josefa Lady za všeobecně přijatou normu, jsou důležitým opěrným systémem satirického vyznění. Sestavením celku ze tří částí sice občas narušuje kontinuitu celistvosti, právě proto díky vynechaným scénám získává na kvalitě spád děje i satirický ohlas prvotní myšlenky díla. Film je natěšeně rozverný, nadšení z nedávné změny státně politického uspořádání středoevropského prostoru má fyzickou podobu, vždyť rafinovaně řízená blbost je s odstupem času přijatelným prostředkem k vyjádření odporu, jehož zdánlivá pasivita je nejúspěšnějším činitelem rozkladu nechtěného a nenáviděného. Jednoznačným hrdinou satirického zesměšnění starého rakouského mocnářství je ten Josef Švejk (vynikající Karel Noll), obchodník se psy bez zjevné životní podstaty. To on se tu stává tím prostoduchým činitelem, který dopodrobna mapuje stav rozkladu a paranoické hysterie represivních nástrojů habsburského mocnářství. Válčení je znevažováno humoristickým vypětím autorovy vůle. Důležitou postavou je nadporučík Lukáš (dobrý Karel Lamač, režisér prvních dvou filmů z roku 1926, též v roli opatrně sprostého hostinského Palivce), nenasytný milovník něžného pohlaví. Švejk je jeho povzbuzením i životním traumatem současně, poklid života už nadále nebude možný. Výraznější postavou je Bretschneider (velmi zajímavý Jan W. Speerger, též v roli kuchaře na frontě Jurajdy a mnoha dalších), policejní detektiv. Je spolehlivou ochranou společenské vážnosti císařské autority a rakouské nadvlády. Výraznější postavou je také Baloun (velmi příjemný Theodor Pištěk, též v roli blázna v ústavu), zámožný mlynář a nenažraný vojín. Vojenská povinnost je mu neustálým bojem o plný žaludek. K výraznějším postavám patří také jednoroční dobrovolník Marek (příjemný Jiří Hron) a neduživý učitel Biblička (příjemný Svatopluk Innemann, režisér třetího filmu z roku 1926, taktéž v dalších rolích), kumpáni Švejka v ruském zajetí i v pracovní povinnosti válečných zajatců. Z dalších rolí: Švejkova starostlivá bytná, paní Müllerová (Antonie Nedošinská), rozezlený majitel ukradeného psa s rozhodnou mocí nuceného nástupu na frontu, plukovník Kraus von Zillergut (Vladimír Majer), jeho naivní a psa venčící služtička (Ella Nollová, též v roli ženy ruského statkáře Ivanoviče), každou nemoc odvedených mužů úspěšně zdolávající MUDr. Grünstein (Josef Oliak), Švejkem dopálený vlakový průvodčí (Josef Kobík), Švejkův kumpán maďarské pijatiky a ženista Vodička (Jiří Hojer), Lukášova maďarská aférka Kakonyová (Bronislava Livia), její žárlivý manžílek (Alois Charvát), velitel četnické stanice, toužící po odhalení ruského špiona (Josef Rovenský), Švejkův a Markův dobrodinec, ruský statkář Trachim Ivanovič (Eduard Šimáček), či jeho mladá dcerka Soňa (Galina Razimova). Osudy dobrého vojáka Švejka jsou po technické stránce poznamenány zubem času, přesto jde svým výrazem i výslednou atmosférou o vydařený první filmový přepis nejslavnější Haškovy literární postavy i jeho myšlenek a satirického uvolnění. Velmi příjemný to filmový prožitek! () (méně) (více)