Režie:
Álex de la IglesiaScénář:
Álex de la IglesiaKamera:
Kiko de la RicaHudba:
Roque BañosHrají:
Carlos Areces, Antonio de la Torre, Carolina Bang, Santiago Segura, Fernando Guillén Cuervo, Sancho Gracia, Javier Botet, Raúl Arévalo, Paco Sagárzazu (více)Obsahy(1)
Rok 1937. Cirkusové opice divoce vřeští ve svých klecích, zatímco venku se odehrává úplně jiné představení – Španělská občanská válka. Klaun je proti své vůli povolán do armády proti frankovským fašistickým jednotkám, do nichž tne svou ostrou mačetou. Zanechává po sobě syna Javiera, jenž v sedmdesátých letech také přilne k cirkusu jako „smutný klaun“. Javier se zamiluje do překrásné artistky, která náleží Sergiovi, veselému a v soukromí autoritářskému klaunovi. Mezi oběma muži se rozvine smrtící souboj o srdce akrobatky. Postavy obou klaunů prezentují dvě vzájemně soupeřící podoby Španělska – násilné autoritářství Frankova režimu a na druhé straně nevinnost. (Febiofest)
(více)Videa (2)
Recenze (105)
Zběsilost prvního řádu. Režisér má zjevně traumata z cirkusu smíšené s traumaty z novodobé španělské historie. Film je hodně krvavou terapií, ve které si to v čilém grupáči rozdávají slavná filmová monstra, povětrné pulpové děvy, cirkus, pouliční divadlo, kabaret... Výsledek je postavený na tak nepopsatelných základech bez logiky a racionality, že jedinou relevantní kategorií je zábava. A tu mi Balada přinesla, i přesto, že hlavně v závěru (ne)dává smysl způsobem, který přestává být vtipný. Každopádně je to film plný strachu a nenávisti, plný přehnaných šminek, šílených odboček a ještě šílenější karambolů. Je to film o lásce a Španělsku - paradoxně mě oslovil něčím, co neumím popsat jinak než jako alergická reakce na normalizaci. Iglesiasovy vizuální osypky z glajchšaltované společnosti začátku 70. let jsou mi sympatické a i když pro ně nemám hlubší znalost španělské oficiální kultury, něco mi na Baladě přišlo velmi očistného i pro bytosti vzešlé z komunistické šedi. Každopádně zisk Zlatých lvů musel být podmíněn pumpovací brokovnicí v rukách Quentina Tarantina, pro nějž je tenhle film něco pokrevní bratr. ()
Už na začátku jsem se kvůli mrazení v zádi skoro pomočil. Takovýhle rozjez jsem nečekal ani náhodou, vraždící klaun s mačetou, prostě nádhera. Toto mé rozjaření trvalo tak do části, kdy nám Javier nadobro zešílí a rozleptá si xicht vším, co má zrovna po ruce. Pak už je to celé takové moc epické, nabubřelé a megalomanské. Každopádně ta všudypřítomná špinavost a šílenost je naprosto odzbrojující, ani krve se to nebojí. Budu se muset více zblížit s Iglesiou. A také musím poděkovat Houdinimu za další úžasný, obsáhlý a doslova magický komentář. ()
Burleskně deformovaný pohled zpět do začátku 70. let, imprese doby jako delirický sen, v němž se iluzorní svět dobové televize (politika, slavný prchající zločinec El Lute a estrádní vystoupení klaunů) proměňuje do burleskní frašky, v níž se dva klauni přetahují o vyzývavou krásku z jejich cirkusu. Podobně jako v předchozím snímku "800 kulek" se režisér obrací do popkulturní a multimediální historie Španělska. Osobitost Iglesiasova přístupu spočívá v tom, že na rozdíl od jiných současných tvůrců minulost nostalgicky neidealizuje, nýbrž ji deformuje do burlesky, v níž se mísí líbeznost nostalgie s karnevalovou pokřiveností. Jeho minulost není hezoučká načinčaná iluze, nýbrž zašlý lunapark s chodícími mrtvolami. "Balada triste de trompeta" v zásadě je tragická romance milostného trojúhelníku zasazená na pozadí 70. let minulého století, ale je přenesená do horečnatě nadsazeného barokně křiklavého světa "světskejch" a "jauneráků". ()
Romantická balada o tom, že z vás láska, a ženská kór, může udělat pořádného trumpetu. Což ještě neznamená, že pak nemůžete dokázat, jak i taková trumpeta dokáže pro tu svou španělskou Millu Jovovich (a řekněte mi, že ne, když ten svůj kukuč zahalí do tmavé paruky) pěkně troubit. Troubit tak, až z toho maso lítá všude. Klauni jsou zlo, a takový nasraný zamilovaný klaun, ať smutný nebo veselý, tak před tím bych teprva utíkala fofrem, že by se za mnou vlastní otépéčko (chápej okrasný tukový pás) prášilo. A co si má teprva počít baba, pro kterou se trumpeta staví do pozoru hned dvěma klaunům... Že si to neumíte ani představit? Tak proto je tu děj zřejmě tak nepředvídatelný, že jsem si z toho sama připadala jak na hrazdě. 80% ()
Tak jsem nevěděla, jestli se mám bát nebo smát! Podívaná pro sexistické machisty, masochisty, ale i drobné sebepoškozovače, zkrátka, v tomto nezařaditelném snímku s komponenty mnoha filmů si na své přijde každý. Za všechny jmenujme (snad se tvůrci těch snímků, které opomenu zmínit, neurazí:-)): Sin City, Desperado, Americké psycho, Sucker Punch, Faunův labyrint, Křidýlko nebo stehýnko, Vrána, Metropolis, King Kong a Šest medvědů s Cibulkou - asociací se však nebojme, celek je skrznaskrz originální :-) Nechcete balónek, nechcete ...? ()
Galerie (45)
Zajímavosti (3)
- Jedná se o první film Álexe de la Iglesia, na kterém nespolupracoval s Jorgem Guerricaechevarríou. (aadulka)
- Slavný "Wilhelm Scream" je zde slyšet několikrát, především ve chvíli, když jsou dva trpaslíci vyhozeni ze stanu Wonderland Cirgo ve 20. minutě. (aadulka)
- Originální soundtrack filmu nahrál Bratislavský symfonický orchestr. (=woody=)
Reklama